OBH 2690/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Scheilinger László

Az Alkotmány 2. §. (1) bekezdésében deklarált jogállamiság, jogbiztonság, illetve az ahhoz kapcsolódó tisztességes eljáráshoz való jog nem sérül, ha az érintett rendőrhatóság a rendelkezésre álló bizonyítékok mérlegelése alapján a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően bűncselekmény hiányában a nyomozást megszünteti.

A panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert a gyermeke,  sérelmére elkövetett, a Btk. 187. §. (1) bekezdésébe ütköző és a (2) bekezdés b.) pontja szerint minősülő halált okozó közúti baleset gondatlan okozása vétségét elkövető gyanúsított ellen a Törökszentmiklósi Rendőrkapitányság a nyomozást a 1036/98. bü. számú határozatával megszüntette. A határozat ellen benyújtott panaszt a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség a B.1635/1998. számú határozatával, mint alaptalant elutasította. 

A beadványt tevő sérelmezte, hogy az eljáró rendőrhatóság nem tett meg mindent a baleset körülményeinek tisztázásáért, a felvett jegyzőkönyv nem tartalmazza mindenben a valóságnak megfelelő adatokat. 

A rendelkezésre bocsátott,  és megkeresésemre a Törökszentmiklósi Rendőrkapitányság által megküldött anyagok alapján az alábbiak állapíthatók meg:

Az 1998. szeptember 16-án bekövetkezett közúti közlekedési balesetről 1036/1998. bü. számon felvett jegyzőkönyv adatai szerint annak okozója a sértett  volt, mert a KRESZ szabályokkal ellentétben a kerékpárjával történt sávváltoztatáskor nem adott elsőbbséget az elkövető által vezetett tehergépkocsinak, így annak oldalának nekiütközve a szerelvény kereke alá került, és halált okozó sérüléseket szenvedett. 

Az eseményről felvett helyszínrajz, az elkészített fényképfelvételek, valamint a jelenlévő szemtanúk a történtek ilyen értelmű bekövetkezését igazolják. A balesetet okozó gépkocsi vezetőjét a helyszínelő az alkoholszonda negatív eredményét és meghallgatását követően engedte el, miután a felvett jegyzőkönyvet aláírta. 

A meghallgatott személyek elmondásáról felvett jelentésben a sértett édesapja,  – aki a fia mögött haladt kerékpárjával – is úgy nyilatkozott, hogy fia a sávváltáskor nem nézett hátra, és a mintegy 5-10 km/h sebességgel haladó teherautó oldalának ütközve elesett és annak kerekei alá került. Az általa közölteket valósnak tartva a jelentést helybenhagyólag aláírta. Később, 1998. szeptember 30-án a tanúkénti kihallgatása során felvett jegyzőkönyvben azonban a korábbi előadásától már eltérően nyilatkozott. 

A meghallgatott tanúk vallomása, az igazságügyi orvosszakértői vélemény adatai alapján a rendőrhatóság végül is az eljárást a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 139. §. (1) bekezdés a.) pontjának első fordulata alapján, mivel a cselekmény nem volt bűncselekmény – megszüntette. Indokolásában kifejtette, hogy a sértett halálát okozó közlekedési baleset okozója bizonyíthatóan az elhunyt sértett volt, mert megszegte a KRESZ 29. §. (1) bekezdésében foglalt elsőbbségadásra kötelező szabályt. 

A panaszt elutasító megyei főügyészség a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján egyértelműen azt állapította meg, hogy a rendőrhatóság eljárása minden tekintetben tény- és okszerű volt. A határozat indokolásában külön kiemelésre került, hogy a baleset időpontjában közvetlenül a sértett mögött kerékpárral közlekedő édesapa is kizárólagosan fiát tartotta felelősnek a baleset bekövetkezéséért. 

A rendelkezésre álló anyagok alapján tehát az állapítható meg, hogy az eljáró hatóságok a hatályos jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően jártak el, az érintettek jogai az eljárás következtében nem sérültek. 

Tekintettel az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság hiányára, az ügy további vizsgálatát nem tartom szükségesnek.

Budapest, 1999. november 22.

Dr. Polt Péter