OBH 2629/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	V.L. előzetesen letartóztatott a Győr-Moson-Sopron megyei, majd a Bács-Kiskun Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetből küldött beadványában sérelmezte, hogy fogvatartása alatt súlyos megaláztatások érték.
	A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )
•	Emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése - ha jogszabály kivételt nem tesz - végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
8. § A fogvatartott kérelemmel, illetve panasszal fordulhat a külön jogszabályokban meghatározott nemzetközi szervezetekhez.
9. § (1) A fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik.
(2) A jogorvoslati jog érvényesítésével kapcsolatos iratokat a címzettnek haladéktalanul továbbítani kell. A panaszokat, kérelmeket, bejelentéseket és a döntéseket az intézet köteles nyilvántartani.
(3) A 6-8. §-ban foglaltak nem érintik a fogvatartottak azon jogait (keresetindítás, feljelentés, jognyilatkozat megtétele, közérdekű bejelentés), amelyek a fogvatartástól függetlenül megilletik.

Megállapított tényállás: 
	A panaszostól összesen három beadvány érkezett hozzám.
	Első levelében - amely 1998. szeptember 25-én érkezett - kérte, hogy a Győri BV Intézetben bízzunk meg valakit a panasza meghallgatásával, mert azokat nem meri leírni. A beadvány alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát kérte fel vizsgálatra. Az országos parancsnok 12-2-437-E/1999. számú levelében arról tájékoztatott, hogy a panaszos nem volt hajlandó a sérelmeit elmondani. 1999. március 11-én a panaszost tájékoztattam, hogy csak akkor tudjuk a panaszát kivizsgálni, ha pontosan leírja, hogy milyen sérelem érte.
	1999. március 25-én érkezett második beadványában a panaszos a cellatársa által elkövetett bántalmazásra utalt, amely azért történt, mert a rendőrséggel együttműködési nyilatkozatot írt alá és ezt a Kecskeméti BV Intézet őrei elmondták fogvatartott társainak. A bántalmazás miatt panaszt tett az illetékes bv. osztályvezetőnél és az ügyésznél.
	1999. június 2-án érkezett harmadik beadványában a panaszos konkrét sérelmet nem jelölt meg. Arról írt, hogy a BV Országos Parancsnokságától telefonon megkeresték panaszai ügyében. Állítása szerint már tíz levelet írt. Az intézkedésre tekintettel ismét az országos parancsnok úr vizsgálatát és a panaszos kérelmeinek megküldését kértem. A panaszosnak - mivel jogorvoslati lehetőségeit nem merítette ki és beadványai alapján is megállapítható volt, hogy az Országos Parancsnokság foglalkozik az ügyével - ismét azt javasoltam, hogy pontosan írja meg, hogy milyen sérelem érte, vagy forduljon a büntetés-végrehajtási intézetet felügyelő ügyészhez. A panaszos erre a levélre nem válaszolt.
	Az Országos Parancsnokság tájékoztatása szerint a panaszos a Győri Városi Ügyészségnek, a Kiskőrösi Rendőrkapitányságnak, a Reflektor Magazinnak írt leveleket. A panaszost megkereste a Fókusz című TV műsor is. 

A vizsgálat megállapításai:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
	A beadványokkal kapcsolatban - miután azok érdemi tartalma pontosan nem volt megállapítható - azt vizsgáltam, hogy a panaszos kimerítette-e jogorvoslati lehetőségeit, illetve a panaszok vizsgálatára hatáskörrel rendelkező szervek eleget tettek-e kötelezettségeiknek. Ennek érdekében a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságától és a Bács-Kiskun megyei Ügyészségi Nyomozó Hivataltól kértem tájékoztatást.
	A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságának tájékoztatása szerint a fogvatartott 1998. július 5-től október 5-ig volt elhelyezve a Győr-Moson-Sopron Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben. Ez idő alatt vele szemben kényszerintézkedés nem történt, de szándékos egészségkárosító magatartás és utasítás megtagadása miatt nevelője két esetben feddés fegyelmi fenyítésben részesítette. Több esetben kellett számára új zárkát kijelölni, mert fogvatartott társai közé, a magatartása miatt nem tudott beilleszkedni.
	A Bács-Kiskun Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben nyolc kérelmet terjesztett elő, ezek közül egy ügyészi meghallgatásra vonatkozott. Öt ügyben az intézet illetékesei meghallgatták és döntést hoztak. Két esetben a fogvatartott ügyének rendezése elmaradt. 1999. június 8-án meghallgatást kért a bv. osztályvezetőjétől, június 11-én pedig egy pár cipőt és ruhát igényelt a segélykeretből. Kérelmét azért nem teljesítették, mert időközben továbbszállították az IMEI-be. Az üggyel kapcsolatban a büntetés-végrehajtási dolgozók részéről mulasztás nem állapítható meg.
	A Bács-Kiskun megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal a fogvatartott feljelentése alapján Ny.213/1999. számon nyomozást rendelt el D.Zs. bv. fhdgy. ellen hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás vétségének gyanúja miatt. A nyomozás adatai alapján a bántalmazás ténye nem volt megállapítható, ezért a nyomozást megszüntették. A fogvatartott a megszüntető határozat ellen indoklás nélküli panaszt jelentett be, amelyet a Kecskeméti Városi Ügyészség 2000. január 4-én kelt határozatában alaptalanság miatt elutasított.
	A panaszos megküldött beadványai, továbbá a börtönben előterjesztett kérelmek és panaszok jellege és elintézésük módja alapján megállapítottam, hogy a büntetés-végrehajtás során a panaszos alkotmányos, emberi jogai nem szenvedtek sérelmet. Helyzetét a fogvatartásáért felelős személyek megértéssel és méltányosan kezelték, problémáinak enyhítését elősegítették.
	 A fentiek alapján a panaszok ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001.április 10.

Gönczöl Katalin