OBH 2497/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindulása

Az időskorúakat ápoló-gondozó otthonokban élő személyek emberi és állampolgári jogai érvényesülésének helyzetét feltárni szándékozó, általam végzett, és 1998. novemberében zárult átfogó vizsgálat (OBH 2454/1998.) egyik helyszíne a Nyugdíjasok Acsádi Otthona volt. Egy, a nevének elhallgatását kérő panaszos Hivatalomhoz intézett beadványában az otthonban uralkodó, a vizsgálatot követő negatív változásokról számolt be.

Beadványában sérelmezte, hogy az ellátás minősége a vizsgálatot követő rövid idő elteltével ismét romlott. Állítása szerint a portai ellenőrzést megszüntették, az orvos által előírt diétát a betegek nem kapják meg, a karitatív szervezetektől kapott ruhanemű segélyt az intézet alkalmazottai maguk között osztották szét. A panaszos sérelmezte azt is, hogy az otthon vezetője a személyi térítési díjakat a törvényi maximum fölött állapította meg, az elektromos használati cikkek használatáért az otthon lakóinak külön kell fizetnie, az intézet nem biztosítja az orvos által felírt gyógyszereket, továbbá, hogy a nővérszobák egy részét betegszobává alakították.

Az ügyben a vizsgálatot 1999. július 27-én megindítottam.

A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem a Vas Megyei Közigazgatási Hivatal (a továbbiakban: Közigazgatási Hivatal) vezetőjét, és az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény 18. § (3) bekezdésére, valamint a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény működésének engedélyezéséről szóló 161/1996. (XI. 7.) Korm. rendeletben biztosított ellenőrzési jogkörére hivatkozva felkértem, ellenőrizze, hogy a fenntartó a szociális intézményt a működési engedélyben, a Rendeletben, valamint a személyes gondoskodást nyújtó intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről szóló 2/1994. (I. 30.) NM rendeletben foglaltaknak megfelelően működteti-e. Egyidejűleg felkértem arra, hogy vizsgálata eredményéről, annak befejezését követően adjon tájékoztatást.

Megkeresésem alapján a közigazgatási hivatal vezetője egy több lépcsőből álló vizsgálatot rendelt el. A vizsgálat eddig lezárult szakaszában a Hivatalomhoz intézett beadványban konkrétan megfogalmazott sérelmek valóságalapját tárták fel, az ezt követő második szakaszban az intézmény működésének teljes szakmai-törvényességi felülvizsgálatára kerül sor.

Az érintett alkotmányos jogok

Eljárásom során a következő alkotmányos jogokat vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam,

2. Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.

A vizsgálat megállapításai

Az általam kért, és a Közigazgatási Hivatal vezetője által elrendelt helyszíni vizsgálat megállapításai részben alátámasztották a beadványában foglaltakat.

A vizsgálat megállapította, hogy az intézet főbejárati portaszolgálata jelenleg is működik. Az épület gazdasági bejáratának portaszolgálata valóban megszűnt, de az annak bejáratára szerelt kaputelefon segítségével a főbejárati portaszolgálat el tudja látni az ajtó ellenőrizhető nyitását és zárását. A vizsgálat - a bejelentéssel ellentétben - megállapította azt is, hogy  a gondozottak az orvos által előírt diétát megkapják. Az intézmény egyidejűleg ötféle - normál, cukros, könnyű-vegyes, colis és pépes - étrendet biztosít. Az intézmény karitatív szervezettől adományt egy esetben, - 1999. május 19-én, a Máltai Szeretetszolgálattól - kapott. Az adományt szállítólevél alapján vette át a raktáros, amit aláírásával és bélyegzővel hitelesített. Az ömlesztett módon kapott ruhaneműt a raktáros válogatta szét, majd ezt követően az osztályvezető nővérek közreműködésével a ruhaneműt a rászoruló gondozottak részére kiadták.  A raktáros névszerinti nyilvántartást kezel arra vonatkozóan, hogy az adományból ki, hány ruhát kapott. A ruhaneműk felét igény hiányában még nem adták ki, azokat a vizsgálat idején, az intézet raktárhelyiségében elkülönítve tárolták.

A vizsgálat nem igazolta a panaszos azon állítását sem, hogy az otthon vezetője a személyi térítési díjakat a törvényi maximum fölött állapította meg. Az intézmény fenntartója évente egy alkalommal rendeletben állapítja meg az intézményi térítési díjat. 1999-ben a Nyugdíjasok Acsádi Otthonának pavilonépületében 23. 400 Ft/hó, az otthon kastélyépületében pedig 21. 600 Ft/hó a megállapított intézményi térítési díj.  A személyi térítési díjak megállapításánál a vizsgálat nem tapasztalt jogszabályba ütköző gyakorlatot.

A vizsgálat igazolta azonban a panaszos azon állítását, amely szerint a gondozottaknak egyes elektromos készülékek használatáért külön kell fizetnie. Az intézmény házirendjének VIII. fejezet 8.) pontja szerint a lakószobákban elhelyezett elektromos használati tárgyak után az alábbi térítési díjat kell fizetni:

- villanyvasaló	:	200 Ft/hó/készülék
- hűtőszekrény	:	300 Ft/hó/készülék
- mikrohullámú sütő: 	500 Ft/hó/készülék

A közigazgatási hivatal vizsgálati megállapítása szerint az intézmény vezetőjét a fenti díjak bevezetésére a fenntartó utasította. A hivatkozott utasítás dokumentált formában nem volt fellelhető. A helytelen gyakorlat azonnali megszüntetésére a közigazgatási hivatal felhívta az intézményvezető figyelmét. Az intézményvezetőtől kapott tájékoztatás kitért arra is, hogy 1999-ben ezen a jogcímen térítési díjat egyetlen gondozott sem fizetett.
 
A fogyatékosokat ápoló-gondozó otthonokban élő személyek emberi és állampolgári jogai érvényesülésének tárgyában folytatott vizsgálatomat lezáró, 1999. október 4-én kelt II. számú összefoglaló jelentésemben, a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Szociális Foglalkoztató Intézetének házirendjét elemezve - hasonló tényállás mellett - az alábbiakat  rögzítettem:

"Az otthon házirendje szerint: (A lakók) az energiával működő készülékeket az intézmény hálózatáról térítés ellenében működtethetik"(...). A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény 67. § (1) bekezdése szerint az önmaguk ellátására nem vagy csak folyamatos segítséggel képes személyek (...) teljes körű ellátásáról az ápolást, gondozást nyújtó intézményben kell gondoskodni. A vizsgálatot végzők szerint az intézmény által nyújtott teljes ellátás fogalomkörébe - amennyiben a korlátozásnak nincs ésszerű indoka - beletartozik az intézet elektromos hálózatának külön térítés nélküli használata. A vizsgálat rámutat, hogy a külön térítést megállapító házirendi előírás a  gondozottak szociális biztonsághoz fűződő alkotmányos jogával összefüggésben visszásságot okoz". 

A közigazgatási hivatal  vizsgálata megállapította, hogy a gondozottak az orvos által felírt gyógyszereket megkapják. A gyógyszernyilvántartást az intézet gyógyszerkartonokon vezeti, az egyéni gyógyszerfelhasználást pedig az egészségügyi lapon könyvelik. Az osztályokra az osztályos ápoló a gyógyszerkönyv alapján adja ki a gyógyszereket. Az otthon érdekképviseleti fórumának 1999. június 30-án megtartott üléséről készült jegyzőkönyv tanúsága szerint:"(...) a gondozottak panaszkodtak, hogy  egy-egy nap nem kapták meg a gyógyszereiket". A vizsgálat megállapítása szerint ennek az az oka, hogy a gyógyszerek vásárlása heti rendszerességgel, minden héten szerdán és pénteken történik. Így az olyan egyedi gyógyszerek vonatkozásában, amelyek készletezése az intézmény gyógyszerraktárában nem lehetséges, valóban előfordulhatott egy-két napos késedelem, mert ezen gyógyszerek beszerzésekor az intézetnek a vásárlási napokhoz kellett igazodnia.

A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény 67. § (1) bekezdése szerint az önmaguk ellátására nem vagy csak folyamatos segítséggel képes személyek napi legalább háromszori étkeztetéséről, ruházattal, illetve textíliával való ellátásáról, mentális gondozásáról, valamint egészségügyi ellátásáról (a továbbiakban: teljes körű ellátás) az ápolást, gondozást nyújtó intézményben kell gondoskodni. A 2/1994 (I.30) NM rendelet 45. §-a értelmében a bentlakásos intézményben gondozott személy az e rendeletben foglaltak szerint részesül teljes körű ellátásban. A rendelet 54. § (2) bekezdése az otthonok kötelességévé teszi az előírt gyógyszer, valamint gyógyászati segédeszköz beszerzését. Álláspontom szerint a személyes gondoskodást nyújtó intézményekben gondozott személyek egészségügyi ellátását is magába foglaló teljes ellátás fogalomkörébe beletartozik az orvos által előírt gyógyszerek folyamatos biztosítása. Ezért a panaszos által kifogásolt intézeti gyakorlat csak akkor és annyiban fogadható el ha a az ideiglenes hiány nem alapvető, életfontosságú gyógyszerek vonatkozásában áll elő, ellenkező esetben a kialakított gyakorlat a gondozottak lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő alkotmányos joga sérelmének közvetlen veszélyét idézi elő.

Más vetületben ugyan, de megfelel a valóságnak a panaszos azon állítása is, hogy a lakók elhelyezési feltételeiben az általam végzett átfogó vizsgálatot követően változás állt be. A Vas Megyei Önkormányzat Nyugdíjasok Kőszegi otthonában folyó rekonstrukciós munkálatainak befejezéséig ugyanis a felújításra kerülő otthon lakóit ideiglenes jelleggel a többi megyei intézményben - többek között az acsádiban - helyezték el. A kőszegi intézmény teljes felújítása várhatóan 2000. június 30-ig fejeződik be. 

Figyelemmel arra, hogy a közigazgatási hivatal az eddigi ellenőrzése során feltárt - az intézet elektromos hálózatának használatáért elrendelt használati díj bevezetése miatt bekövetkezett - jogsértő állapot megszüntetése érdekében azonnal intézkedett, e kérdés kapcsán ajánlással nem kívánok élni. A gondozottak alkotmányos jogát érintő, alkalmanként előforduló ideiglenes jellegű gyógyszerhiány megszüntetése érdekében az otthon fenntartójánál ajánlással élek.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (3) bekezdése alapján, valamint a 20. § (1) bekezdésében biztosított hatáskörömben, a Vas Megyei Önkormányzat által fenntartott Vas Megyei Önkormányzat Acsádi Időskorúak Szociális Intézete működésével összefüggésben megállapított alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság orvoslása érdekében felkérem a Vas Megyei Önkormányzat Közgyűlésének Elnökét, hogy a szükséges szakértők bevonásával vizsgáltassa meg, hogy az otthon gondozottjainak alapvető, életfontosságú gyógyszerekkel való ellátása megfelel-e a vonatkozó előírásoknak.  

Budapest, 1999. november 1.

Gönczöl Katalin