OBH 2384/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
	A panaszos a beadványában a szomszédja által folytatott engedély nélküli és engedélytől eltérő építkezésével kapcsolatos, évek óta elhúzódó hatósági eljárást kifogásolta. Sérelmezte továbbá, hogy a lakóházától 10-15 méterre lévő fennmaradási engedéllyel nem rendelkező istállóban az építtető 150 szarvasmarhát tart.

Érintett alkotmányos jogok:

A Magyar Köztársaság Alkotmánya:
  2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

Alkalmazott jogszabályok:

- 1957. évi IV. tv. az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
- 1964. évi III. tv. az építésügyről (Étv.)
- 12/1986. (XII.30.) ÉVM rendelet az építési és a használatbavételi engedélyezési eljárásról       (továbbiakban ÉVM rendelet)
- 1997. évi LXXVIII. tv. az épített környezet alakításáról és védelméről (Ét.)
- 46/1997.  (XII.29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (továbbiakban KTM rendelet)

Megállapított tényállás:
	Az ügyben két építkezéssel kapcsolatban volt, illetve van folyamatban eljárás.
	1.) A panaszos szomszédja  (építtető) 1996-ban melléképület, fejőház és zárt szennyvíztároló bővítésére kapott engedélyt. Az építési engedély kiadásával egyidőben az ingatlanon álló családi ház rendeltetéstől eltérő használatát is engedélyezte a hatóság. Az építést engedélyező határozatról a panaszos is értesült, fellebbezést azonban nem nyújtott be ellene. Az építtető a jogerős engedélytől eltérően építkezett. Az így felépült építményekre az építtető - másodfokon megerősítetten - fennmaradási engedélyt kapott. A határozat bírósági eljárás hiányában végrehajthatóvá vált. 
	2.) Építtető ezzel egyidőben (1996-ban) külön eljárásban a szomszédos ingatlanra 100 és 50 férőhelyes (két épületben kialakítandó) istálló építésre is kapott építési engedélyt. Az utca lakói a tereprendezési munkálatok megkezdésekor bejelentést tettek az első fokú építésügyi hatóságnál, tiltakoztak a tervezett építkezés ellen. A Nógrád Megyei Közigazgatási Hivatal mint másodfokú építésügyi hatóság a bejelentést fellebbezésnek tekintette és 1998-ban az építési engedélyt megadó határozatot megsemmisítette és az első hatóságot új eljárásra utasította. Döntését azzal indokolta, hogy a felépítendő építményben tervezett tevékenység a tiltakozók jogos érdekeit érinti, ezért az ÉVM rendelet értelmében a határozatról értesülniük kellett volna.
	Az új eljárás során a jegyző nem adta  meg az engedélyt a tervezett építkezésre, mert ekkorra már az 50 férőhelyes  növendékistálló megépült. Az 80 m-re áll a lakóháztól. Az ÁNTSZ szakhatósági állásfoglalásában előírta, hogy az istállókat a legközelebbi lakóépülettől 300 m-re kell elhelyezni. A megyei közigazgatási hivatal az építtető fellebbezését elbírálva ismét új eljárásra utasította a jegyzőt, mert a megyei (felettes) ÁNTSZ kikötésekkel hozzájárult a szarvasmarha istállók megépítéséhez.
	A megismételt eljárásban, figyelemmel az engedély nélküli építkezésre, fennmaradási és továbbépítési engedélyt adott az építtető részére a jegyző. Az ellene benyújtott fellebbezést a közigazgatási hivatal helybenhagyta.

A vizsgálat megállapításai:
	Eljárásom során tájékoztatást kértem a közigazgatási hivatal vezetőjétől. A válaszból megtudtam, hogy a panaszos és társai keresetet nyújtottak be fennmaradási és továbbépítési engedélyt helybenhagyó  másodfokú közigazgatási határozat ellen. A Nógrád Megyei Bíróság 10.K.20.861/99. szám alatt tárgyalta az ügyet és ítéletet hozott. A bíróság hatályon kívül helyezte az első- és másodfokú határozatokat, mert időközben hatályba lépett a helyi önkormányzat állattartási rendelete. Tájékoztatott továbbá arról, hogy a jegyző 1999. nyarán jogerős határozatával azonnali hatállyal leállította az engedély nélküli a 100 férőhelyes istállóépítési munkálatait. Az építtetővel szemben végrehajtási pénzbírságot is kiszabott , miután az építkezést folytatta a leállítást követően. Az elmúlt év decemberében a növendékistálló engedély nélküli használatát is megtiltotta a jegyző. Az építkezés jelenleg áll, azonban az elkészült építményben (50 férőhelyes növendékistálló) a használatot nem szüntették meg.
	A közigazgatási hatóságok fentiekben ismertetett érdemi döntéseit, figyelemmel a bírósági eljárásra ( Obtv. 29. § (1) bekezdés f.) pont), nem vizsgálhatom hatáskör hiányában. A bíróság ugyanis e törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak. A polgármesteri hivatal eljárását azonban az Obtv. 16. § (1) bekezdés alapján, mely szerint  "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva", vizsgáltam.
	A panasz elsősorban arra irányult, hogy az engedély nélküli építkezés ügyében hozott fennmaradási és továbbépítési engedélyt megadó határozat  elleni fellebbezést a másodfokú hatóság nem bírálta el határidőn belül. Ez a panasz nem megalapozott. A másodfokú hatóság eljárási határidejébe ugyanis a szakhatóság megkeresésére fordított idő nem tartozik bele. Az Áe.  39. §-a értelmében az eljárási határidőt az összes, döntéshez szükséges iratnak a hatósághoz érkezésétől kell számítani. Az Étv. 34. § (5) bekezdése értelmében az építési, fennmaradási engedélyezési eljárás ügyintézési határideje 60 nap. Az iratokból megállapítottam, hogy  másodfokú hatóság az előírt 60 napon belül hozta meg döntését, tehát a számára nyitvaálló ügyintézési határidőben. 
	A közigazgatási hivatal megküldte a helyi  állattartási rendeletet is. A rendelet nem határozza meg az állattartási épületek és a lakóházak és más építmények közötti védőtávolságot. Az OTÉK 36. § (5) bekezdése értelmében  az "állattartás céljára szolgáló épületek, helyiségek és melléképítmények építési telken való elhelyezésénél irányadó védőtávolságokat és más építési feltételeket - a közegészségügyi és az állategészségügyi, továbbá a környezetvédelmi követelmények meghatározásával - az állattartásról szóló helyi önkormányzati rendeletben kell megállapítani. A helyi rendelet kiadásáig az említett követelményeket az egészségügyi szakhatóság eseti előírása alapján kell meghatározni".
	A hivatalomban több, különböző olyan építmény (létesítmény) építési engedélyezési eljárásával kapcsolatban folyt eljárás (OBH 6890/1997., OBH 434/1999.), amelyben kezdeményeztem az OTÉK módosítását úgy, hogy a különböző építmények közötti védőtávolságokat határozzák meg. A tárca és hivatalom között az egyeztetés még nem fejeződött be. Megállapítható, hogy a helyi  rendelet nem tett eleget az OTÉK-ben előírtaknak, ma már hatályon kívül helyezett jogszabályra (OÉSZ) hivatkozik mind a tűz-, mind a védőtávolságok vonatkozásában. Figyelemmel arra, hogy a közigazgatási hivatal jelezte, hogy észrevételezni fogja az állattartási rendeletet, mert több előírását szabálytalannak tartja, konkrét ajánlást az előírásokkal kapcsolatban nem teszek.
	Fentiek alapján megállapítható, hogy a jegyző azon eljárásával, hogy  nem küldött határozatot az ügyben érdekelteknek [ÉVM rendelet 19. § (1) bekezdés e) pontja szerint a határozatot közölni kell  "a közvetlenül szomszédos ingatlanok tulajdonosaival (kezelőivel, tartós földhasználóival)", továbbá mindazokkal, akiknek az építési munka a jogos érdekeit érinti], megfosztotta a panaszost és társait az Alkotmány 57. § (5) bekezdésben biztosított jogorvoslati jog igénybevételének lehetőségétől. Azzal, hogy a megkezdett építkezést követően még mindig építési engedélyezési eljárást folytatott a hivatal, valamint az engedély nélküli kivitelezést  csak huzamos idő elteltével állította le, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, és az ezzel szervesen összefüggő tisztességes eljárás követelményével kapcsolatban visszásságot okozott a jegyző. Ezen keresztül sérült a  tulajdonhoz fűződő alkotmányos jogelv is, hiszen a panaszos és társai nem tudják rendeltetésszerűen használni ingatlanaikat, amíg a szakhatóságok előírásainak megfelelően az istálló nem kerül kialakításra és nem oldják meg annak tisztántartását. A másodfokú hatóság arról is tájékoztatott, hogy az elkészült növendékistállót jelenleg is használják. A panaszos szerint 150 db szarvasmarhát tart az építtető az ingatlanon.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. §-a alapján felkérem a Nógrád Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy Karancsberény Önkormányzata 3/1999. (IV.26.) Ör. számú rendeletét vizsgálja meg, különös tekintettel a védőtávolságok meghatározásának hiányára és tegye meg szükség esetén  a törvényben meghatározott intézkedéseket.
	Az Obtv 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Karancsberény Önkormányzata jegyzőjét, hogy 
	1.) az iratoknak a bíróságtól visszaérkeztét követően soron kívül folytassa le az elrendelt új eljárást;
	2.) vizsgálja meg, hogy építtető engedély alapján és megfelelően tartja-e a szarvasmarhákat és annyi számút-e, amennyi férőhelyes az, s amennyiben nem, úgy a szükséges eljárást folytassa le.

Budapest, 2000. június 26.

Gönczöl Katalin