OBH 2365/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert közlekedési balesete ügyében az intézkedő rendőr által végzett helyszínelés adataira tekintettel, közlekedési szabálysértés miatt - véleménye szerint alaptalanul - elmarasztalták. A bejelentés alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
•	1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól
29. § (1) Aki járművel irányt változtat (terelővonalat, az úttest szélét vagy képzeletbeli felezővonalát átlépi, forgalmi sávot változtat, másik útra bekanyarodik, főútvonalról vagy szilárd burkolatú útról letér stb.) köteles az azonos irányban vagy szemben haladó, irányt nem változtató járműveknek elsőbbséget adni.

•	1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
69. § (3) A másodfokú szabálysértési hatóság az első fokú határozatot
a) helybenhagyja;
b) megváltoztatja;
c) hatályon kívül helyezi és az eljárást megszünteti, vagy új eljárást rendel el, illetőleg más megfelelő intézkedést tesz.
A közúti közlekedés rendjének megzavarása
116/B. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályait megszegi és ezzel másnak vagy másoknak életét, testi épségét vagy egészségét gondatlanságból közvetlen veszélynek teszi ki vagy könnyű testi sértést okoz,
harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1996. július 4-én 18.40 órakor Barkas tipusú gépkocsijával Somogyjád irányából Várda felé közlekedett. Amikor a haladási irányához képest az úttest baloldalán lévő Mogyoróvölgyi bejáróhoz közeledett, lelassított, behúzódott a felezővonalhoz és állítása szerint az irányjelzővel balra kanyarodási szándékát jelezte. A mögötte, azonos irányból érkező személygépkocsi - amelyet Sz.L. vezetett - beleütközött a panaszos kanyarodó gépkocsijába. Mindkét jármű megrongálódott, a panaszos könnyebben megsérült. Az úttest száraz volt, a látási viszonyok jók voltak.
	A gépkocsivezetők nem tudtak megállapodni a felelősség kérdésében. A panaszos állítása szerint a baleset oka az volt, hogy a mögötte érkező jármű vezetője figyelmetlen volt. Sz.L. szerint a panaszos irányjelző használata nélkül az előzésben lévő gépkocsija elé kanyarodott és a balesetet fékezéssel sem tudta elkerülni. A Kaposvári Rendőrkapitányság helyszínelést végző rendőrei a baleset helyszínét vázlatrajzon és fényképekkel rögzítették. A feleket a helyszínen meghallgatták, majd a panaszost mentővel a kaposvári kórházba szállították. 
	A Kaposvári Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság 1996. szeptember 25-én kelt határozatával a panaszost elmarasztalta és a KRESZ 31. § (6) bekezdésébe ütköző és az 1968. évi I. tv. 116/B. § szerint minősülő közúti közlekedés rendjének megzavarása szabálysértés miatt 8000 forint pénzbírsággal sújtotta. A panaszos kifogása alapján a szabálysértési hatóság az Sztv. 48. § (1) bek. d) pontjára tekintettel 1997. július 18-án megszüntette az eljárást.
	A panaszos fellebbezésére II. fokon eljáró Somogy megyei Rendőrfőkapitányság az igazságügyi műszaki szakértő véleményére, illetve a panaszos nyilatkozatára figyelemmel az 1968. évi I. törvény 69. § (3) bekezdés b) pontja alapján az I. fokú határozatot hatályon kívül helyezte. Megállapította, hogy a rendelkezésre álló adatok alapján a balesetért a panaszost terheli a felelősség, mert közvetlenül a kanyarodás előtt nem győződött meg arról, hogy a járművének előzését a mögötte haladó másik gépkocsi nem kezdte-e meg. A II. fokú hatóság az I. fokú szabálysértési hatóságot új eljárásra kötelezte.
	A megismételt eljárásban az I. fokú szabálysértési hatóság ismét elmarasztalta a panaszost. Határozatát a panaszos kifogását követően is fenntartotta, majd a panaszos fellebbezését követően a II. fokú szabálysértési hatóság 1998. június 9-én a határozatot helybenhagyta. Az Országos Rendőrfőkapitányság Rendészeti Osztálya a panaszos felügyeleti intézkedésre irányuló kérelmét elutasította. A Somogy Megyei Főügyészség a panaszos törvényességi kérelmére ugyancsak megvizsgálta az ügy iratait, de ügyészi intézkedésre nem talált okot.

A vizsgálat megállapításai:
	A Somogy megyei Rendőrfőkapitányságtól beszerzett szabálysértési iratok vizsgálata alapján a következőket állapítottam meg:
	 A szabálysértési hatóság az eljárás és a felelősség megállapítása során a hatályos jogszabályok alapján járt el. Az irányt változtató vagy kanyarodó jármű elsőbbségadási kötelezettsége olyan, kivételt nem ismerő szabály, amelynek megsértése súlyosan veszélyezteti a közlekedés résztvevőinek biztonságát. 
	A Legfelsőbb Bíróság 6/1998. számú Büntető Jogegységi Határozatában megállapította, hogy a közúti közlekedés szabályai szerint elsőbbségadásra kötelezett csak akkor zárhatja ki a felelősségét, ha az elsőbbségadási kötelezettsége szempontjából jelentős körülményeket az elsőbbségre jogosult szabályszegése következtében nem észlelhette, vagy ha e körülményekre nézve az elsőbbségre jogosult megtévesztette. Mivel a panaszos észlelte a mögötte lévő járművet, a bekanyarodást közvetlenül megelőző időben meg kellett volna győződnie arról, hogy szándéka egyértelmű-e a mögötte haladó számára, illetve, hogy a másik jármű nem kezdte-e meg az előzését. 
	A szabálysértés bizonyítása, a rendelkezésre álló adatok és bizonyítékok értékelése a szabálysértési hatóság feladata. Az országgyűlési biztos nem  bírálhatja felül az eljáró szerveknek a bizonyítás körében tett intézkedéseit és a bizonyítékok mérlegelésével összefüggő érdemi döntéseit. A bizonyítékokat újra nem értékelheti, vizsgálata csak arra terjedhet ki, hogy az érintett szervek a jogszabályoknak megfelelően jártak-e el, illetve a tényállás megállapításánál túllépték-e a bizonyítékok mérlegelésére vonatkozó jogkörük alkotmányos határait. A panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.
   
Budapest, 2001. április 12.

Gönczöl Katalin