OBH 2309/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

Az eljárás megindulása:

A panaszos balatonfűzfői üdülőingatlana ivóvízzel és járható, biztonságos úttal való ellátásának hiánya miatt fordult az országgyűlési biztoshoz. Nehezményezte, hogy a nagyközség más területeit közművesítették, míg az ő utcájukat nem. Az esőzések alkalmával lezúduló víztömeg az ingatlanuk elé hordja a hordalékot, az út javításához használt murvával együtt. Kifogásolta, hogy az Önkormányzat nem tárgyalta meg a kérelmét, valamint hogy az általa megkeresett szervek nem intézkedtek, nem utasították az Önkormányzatot a közművesítésre.

Vizsgálatomat a panaszosnak az Alkotmányban biztosított, a tulajdonhoz való jogával kapcsolatos visszásság gyanúja miatt indítottam.

Alkalmazott jogszabályok:

- A Magyar Köztársaság Alkotmánya:
- "A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot." [13. § (1) bekezdés]
- "A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
    (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését    a törvény szigorúan bünteti." [70/A. § (1), (2) bekezdés]
- 1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról (Ötv.)
- 1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
- 1990. évi C. törvény a helyi adókról
- 1997. évi C. törvény a választási eljárásról

A megállapított tényállás:

Vizsgálatomat a panaszos által átadott iratcsomag és a nagyközség jegyzőjétől bekért további dokumentumok alapján folytattam le. A vizsgálatot két irányban végeztem el. Részint a közművesítésre vonatkozó döntéseket, részint a panaszos és az általa megkeresett szervek közötti eljárásokat tekintettem át.
A közművesítésre vonatkozóan megállapítottam, hogy Balatonfűzfő közüzemi vízhálózatának kiépítettsége 99 %-os, a szennyvízcsatornáé 95 %-os. A panaszos üdülőingatlana a fennmaradó 1, illetve 5 %-os ellátatlan területen fekszik. A jelzett utcák Balatonfűzfő csúszásveszélyes területén találhatók, ezen belül is a panaszos utcája a legkedvezőtlenebb adottságú, a szakadópart legmeredekebb, legkevésbé stabil részén fekszik. A környezetben spontán kialakított utcák 1,5-2 méter szintkülönbséggel találkoznak, a már szilárd burkolatú részek is néhol 30 %-os emelkedésűek. Ez a mérték meghaladja az útépítés szabvány szerinti határértékeit.
A csúszásveszélyes területen a szennyvízelvezetés hálózaton történő megoldása nélkül nem lehetséges a hálózati vízvezeték kialakítása, mivel a talajba jutó nagy mennyiségű víz a csúszásveszélyt fokozza, a szakadópart leszakadását okozhatja. A szilárd útburkolat a technológiai folyamatban a közművek lefektetése után következhet.
Balatonfűzfő közművesítése 1984-től, az akkor néhány utcára kiterjedő hálózat fejlesztésével indult. A szakadópart környéki csúszásveszélyes területek közművesítésének műszaki, jogi (kisajátítás) és pénzügyi igénye nagyságrenddel nagyobb, mint a község egyéb területeié. A nagyközség ezért a közmű kiépítésében a kisebb költségigényű és így nagyobb területek (lakó és üdülő) fejlesztését lehetővé tevő utat választotta. Így mára már csak a szakadópart csúszásveszélyes területei ellátatlanok, köztük a panaszos üdülőingatlana. 
Az Önkormányzat ideiglenes megoldásként - panaszos kérésére - 1997 közepétől a hálózattal nem rendelkező utcák ivóvízellátásáról közkút megnyitásával gondoskodott. A panaszos utcájának 75 méternyi szakaszát felületkezeléssel látták el, a többit (kb. 200 m) murvaterítéssel.
A megkeresett szervek eljárásával kapcsolatos tényállás:
A jelzett területen üdülővel rendelkező tulajdonosok természetesen hasonló körülmények megteremtését igénylik, mint amit a község más területein kialakítottak az elmúlt 15 évben. A panaszos ezért fordult a polgármesterhez, illetve a polgármesteri hivatalhoz. Panaszát eljuttatta a Megyei Közigazgatási Hivatalhoz, a Belügyminisztériumhoz, a balatoni kormánybiztoshoz is.
A panaszbeadványokra  minden alkalommal választ kapott. Mivel azonban kérése teljesítéséről, a megoldásról nem értesítették, azokat nem értékelte kielégítőnek.
Amikor a különböző válaszokban különböző okokra hivatkoztak: pénz hiánya, talajmechanikai ok, műszaki ok stb., ezt akként értékelte, hogy az okok nem valósak - hiszen mindig változóak voltak. Megállapítható, hogy a válaszok ugyanarra az összetett problémára utaltak, mivel a talajmechanikai okok (csúszásveszély) következménye a bonyolultabb műszaki megoldás és kisajátítások szükséglete, mindezeké pedig a nagyságrenddel nagyobb költségigény az ilyen hátrányokkal nem terhelt területen végzett beruházásokhoz képest.

A panaszos azt is nehezményezte, hogy a képviselőtestület elé sem került panaszuk. Valamint azt is, hogy a helyi lap megkérdezése nélkül közölte a nevét tudósításában. Megállapítható, hogy a tudósítás az önkormányzat nyilvános testületi üléséről szólt. A panaszos kérelmét - természetesen nevének ismertetésével tárgyalta a testület, tehát az ügy a testület elé került, a nyilvános ülésen való tárgyalás folyamán az ott tárgyalt ügyek valamennyi nevesített szereplője szerepelhetett a tudósításban. Ezért ezen panaszokat tovább nem vizsgáltam. 
A panaszos azt is nehezményezte, hogy az Önkormányzattól nem  kaphatja meg a nagyközség területén folyó éves útkarbantartásokra vonatkozó vállalkozói szerződéseket, mivel úgy ítéli, hogy azokban nem a kommunális főelőadónak kellene megállapítania az útkarbantartások helyét, hanem a testületnek. Megállapítottam, hogy a képviselőtestület évenkénti keretösszeg meghatározásával hatalmazza fel a polgármesteri hivatalt mint döntéseinek végrehajtóját a konkrét javítást igénylő területek kijelölésére. Ez nem csak szokásos és szabályos, de egyben egyedül teljesíthető módja az év folyamán mindenkor adódó javítások elvégeztetésének az egész közigazgatási területen. Ez a keret beruházási jellegű (új közmű, út stb.) építést nem tartalmazhat, és nem is tartalmaz, azokat a képviselőtestület az éves költségvetéssel együtt saját maga határozza meg. Az éves költségvetést és a teljesítést dokumentáló iratokat a jegyző a panaszos rendelkezésére bocsátotta, a szerződéseket nem. Ennek okáról és jogszerűségéről - hogy az nem nyilvános irat - a Közigazgatási Hivatal írásban tájékoztatta a panaszost.
A Máma tetőn a közművesítés hiányát és a megkeresett szervek - főként a polgármesteri hivatal - konkrét intézkedéseket nem ígérő válaszainak okát a panaszos úgy ítéli meg, hogy az üdülőtulajdonosok hátrányos megkülönböztetésben részesülnek a helyi lakossággal szemben, mert  nincs a településen választójoguk. Balatonfűzfőn az önkormányzat üdülőhelyi fórumokon biztosítja az üdülőtulajdonosok részvételét a település közéletében. A diszkrimináció nem volt megállapítható. Az Alkotmánybíróság több ítéletében megfogalmazta a meg nem engedett megkülönböztetés alkotmányos tilalmával kapcsolatban, hogy az csak az egymással összevethető helyzetű jogalanyok között értelmezhető.
A községben (lakóhelyük alapján) választójoggal rendelkezők egész éven át, lakó- és munkahelyükkel, megélhetésükkel, egészségügyi, gyermek- és szociális intézmények igénybevételének jogával és kényszerével stb. kötődnek az önkormányzathoz, amelyet megválasztanak. Ez a viszony nem hasonlítható a - mégoly hosszú időn át is ott tartózkodó - nyaraló tulajdonosokéhoz, így az nem összevethető. (Az üdülőtulajdonosok lakóhelyükön rendelkeznek az önkormányzati testület választásának jogával. Az önkormányzat jogait és kötelességeit az állampolgárok életével összefüggésben nem csak azok ingatlantulajdona keletkezteti.) Az Alkotmány által deklarált "általános és egyenlő választójog" azt is jelenti, hogy elfogadhatatlan, hogy egyeseknek bármely okból két vagy több szavazata legyen, míg másoknak egy. 
A konkrét esetben a megkülönböztetés egyébként nem a helyi lakosság és az üdülőtulajdonosok, hanem a csúszásveszélyes területek és az egyéb területek közműellátottsága között van, és ez a fent kifejtettek szerint ésszerűen indokolható.

A helyi adó fizetésének kötelezettségéről az Alkotmánybíróság megállapította: "Minthogy a helyi adókról szóló törvény és az annak alapján megalkotható, helyi adókat megállapító önkormányzati rendeletek célja a helyi közszolgáltatások pénzügyi feltételeinek biztosítása, a helyi adó is a közterhekhez való hozzájárulás egy formája. A helyi adókról szóló törvény a helyi adóztatás kereteit határozza meg. 6. § c) pontjában kimondja, hogy az önkormányzat a helyi adókat a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez és a lakosság teherviselő-képességéhez igazodóan állapítja meg. A törvény keretei között az önkormányzat kötelezettsége, hogy rendeletében az állampolgárok vagyoni és jövedelmi viszonyainak megfelelő adókat vezessen be." [67/1991. (XII.21.) AB. határozat]
A nagyközségnek az építményadóról szóló 1992. évi 69. számú rendelete 3. § (3) bekezdése szerint: "Kérelemre 50 %-os adókedvezményben részesülhet a használatbavételi engedéllyel rendelkező adóalany, akinek az ingatlana villany, vezetékes ivóvíz és legalább murvázott felületű út közművek valamelyikével ellátatlan."
Tehát panaszos az 50 %-os mérséklésre jogosult. Az önkormányzat rendelete a helyi sajátosságokat figyelembe vette.

A vizsgálat megállapításai:

1.	A panaszos által vélt hátrányos megkülönböztetést az Alkotmányba foglalt jogaival összefüggésben fentiek miatt nem állapítottam meg.
2.	Az Önkormányzat és a nevében eljárók részéről mulasztás, és ezzel a panaszos tulajdonával kapcsolatos alkotmányos állampolgári jogainak megsértését nem állapítottam meg. Az, hogy a nagyközség mindenkori önkormányzati képviselőtestülete (korábban a tanács) a község területének fejlesztésében milyen sorrendeket, milyen nagyságrendben, hol és mikor teljesít, a fentiekben is leírtak szerint sok tényezőtől függ - és a döntésre a képviselőtestület felhatalmazott:
Az Ötv. 8. § (1) bekezdése szerint: "A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, a vízrendezés és a csapadékvíz elvezetés, a csatornázás, a köztemető fenntartása, a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a helyi tűzvédelemről, közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése. Az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el."
3.	Az, hogy a nem csúszásveszélyes (és így fejlesztett) területeken a megvételük óta az ingatlanárak rohamosabban nőttek, mint a csúszásveszélyesen (és így nem fejlesztetten), nem áll összefüggésben a tulajdonosok állampolgári jogaival. Az Alkotmány 13. § (1) bekezdése alapján a tulajdonjog tiszteletben tartása nem értelmezhető bármely hatóságnak vagy közszolgáltatónak az ingatlan értéknövelésére vonatkozó kötelezettségeként.
4.	A beadványokra született válaszok formájára és határidejére vonatkozó panaszokra megállapítottam, hogy azok közül nem volt olyan, amely határozati formát követelt, illetve amelyre az Áe. szabályai szerinti jogorvoslatra való jog megnyílhatott volna. Az Önkormányzat részéről eljárók nem hatósági ügyekben jártak el, hanem tulajdonosként. Az, hogy érdemében a válasz nem volt kedvező, és nem tartalmazott konkrét időpont megjelölésével a közművek és az út kiépítésére vonatkozó ígéretet, nem minősíthető mulasztásnak. Az évenkénti költségvetési szabályok és árváltozások, intézmény-fenntartási és egyéb terhek, kötelező feladatok behatárolják a közszolgáltatást nyújtók mozgásterét is.

Összefoglalva: megállapítottam, hogy a balatonfűzfői csúszásveszélyes terület közművesítése és útépítése mind az érintett ingatlantulajdonosok, mind a település elemi érdeke, de hiánya nem vezethető vissza az önkormányzat mulasztására.
A panaszos tulajdonához fűződő alkotmányos jogaival kapcsolatos visszáságot nem állapítottam meg, ezért ajánlást nem teszek.

Felkérem ugyanakkor Balatonfűzfő Polgármesterét, hogy a végleges rendezésig is biztosítsa legalább a gyalogosközlekedés balesetmentességét a területen.

Budapest, 2000. június 22.

Gönczöl Katalin