OBH 2305/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Pálhalmai Bv. Intézetben fogvatartott panaszos beadványában sérelmezte, hogy elővezetése során a Tolnai Rendőrőrs beosztottai kezeit hátrabilincselték, bántalmazták, aminek következtében a nadrágjába székelt. Ezért a szolgálati autó csomagtartójában szállították a rendőrőrsre, ahol egy korláthoz bilincselve tartották fogva.
Ezt követően, a Tolna megyei Bv. Intézetbe történő szállítása közben balesetet szenvedtek, de sérüléseit nem látták el. Orvosi ellátásban csak befogadása után négy nappal részesült.
	Az ügyben alkotmányos állampolgári jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Tolna megyei rendőrfőkapitányt és a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát a panaszban foglaltak megalapozottságának kivizsgálására kértem fel.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alkotmány 54. § /2/ bekezdés);
•	Lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog (Alkotmány 70/D. § /1/ bek.)

Az ügy jogszabályi háttere:
•	1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.):
226. § Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást tettleg bántalmaz, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.): 
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha 
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.

•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.): 
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy
a) önkárosításának megakadályozására,
b) támadásának megakadályozására,
c) szökésének megakadályozására,
d) ellenszegülésének megtörésére.

•	3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról: 
54. § (1) Bilincs alkalmazása az Rtv. 48. §-a alapján különösen azzal szemben indokolt:
a) aki erőszakos, garázda magatartást tanúsít, és ennek abbahagyására másként nem késztethető;
b) aki az intézkedő rendőrt, annak segítőjét, illetve az intézkedésben közreműködőt megtámadja;
c) akinek az elfogására bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt került sor;
d) akinek a jogszerű intézkedéssel szembeni ellenszegülése testi kényszerrel nem törhető meg.
(2) Az őrizetbe vett, előzetesen letartóztatott személy bilincselését az elöljáró a kísérés idejére biztonsági okból is elrendelheti.
(3) Bilincselést az erre a célra rendszeresített eszközzel kell végrehajtani. Ennek hiányában, vagy ezek meghibásodása, megrongálódása esetén más, ilyen célra megfelelő eszköz is alkalmazható, de tilos vékony fém- vagy műanyag huzalt, a jellegénél fogva sérülést okozó eszközt alkalmazni.
(4) Tilos a bilincs olyan módon való használata, amely indokolatlanul fájdalmat, sérülést okoz, vagy jellegénél fogva megalázó.
(5) A bilincselés módjai:
a) két vagy több ember kezének egymáshoz bilincselése;
b) kezek előre, illetve hátra bilincselése,
c) indokolt esetben lábak egymáshoz bilincselése,
d) indokolt esetben tárgyhoz bilincselés.
(6) A bilincselés módját az intézkedő rendőr az adott körülmények között a legcélirányosabban választja meg azzal, hogy:
a) a kezek hátra bilincselése akkor célszerű, ha a bilincs alkalmazására testi kényszer útján kerül sor, vagy alapos okkal tartani lehet rendőr elleni támadásától, illetve szökéstől;
b) láb bilincselés, illetve kéz és láb bilincselés együttes alkalmazása akkor indokolt, ha arról, akivel szemben alkalmazzák feltételezhető, hogy önmagában vagy másban kézbilincs alkalmazása esetén is kárt tud okozni, illetőleg terrorcselekmény elkövetésén tetten érték;
c) tárgyhoz bilincselésnek akkor és addig van helye, amíg más személy (erősítés) segítségül hívásával nem biztosítható az intézkedés eredményes befejezése, de tilos a tárgyhoz bilincselés alkalmazása járműben történő szállítás közben.
(7) Nem minősül embertelen, megalázó bánásmódnak a személy fekvő helyzetben történő megbilincselése, ha arra támadása vagy erőszakos magatartása miatt került sor.

•	6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól:
17. § Ha az elítélten a befogadáskor külsérelmi nyomot észlelnek, vagy a rendőrségi fogdából, a javítóintézetből, a katonai fogdából átkísért elítélt azt állítja, hogy bántalmazták, haladéktalanul orvosi vizsgálatot kell végezni, valamint jegyzőkönyvet kell felvenni, amelynek egy-egy példányát az átkísérést végrehajtó szervnek, illetve a törvényességi felügyeletet ellátó ügyésznek meg kell küldeni.

•	5/1998. (III. 6.) IM rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról:
6. § (1) A fogvatartottat befogadáskor közegészségügyi és járványügyi szempontból egészségügyi szakdolgozó megvizsgálja. Betegséget terjesztő vagy okozó rovarok észlelése vagy egyéb fertőző megbetegedés gyanúja esetén a fogvatartottat el kell különíteni, közösségbe helyezni csak a bv. orvos írásbeli engedélyével lehet.
(2) Befogadás után legkésőbb 72 órával a fogvatartottat a bv. orvos megvizsgálja, rögzíti a fogvatartott kórelőzményi adatait, általános egészségi állapotát, fizikális státuszát, valamint elbírálja a munkaképességét.
(3) Amennyiben a befogadáskor a fogvatartotton külsérelmi nyomokat észlelnek, illetve elmondása szerint sérüléseket szenvedett, - a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásainak szabályairól szóló 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet (a továbbiakban: R.) 17. §-ában foglaltakon túl - haladéktalanul intézkedni kell orvosi látlelet felvétele iránt.

A vizsgálat megállapításai:
	1998. november 16-án reggel 7 óra körül a Tolnai Rendőrőrs két beosztottja - a Tolna Megyei Bíróság Bv. Csoportjának határozata alapján - elfogta a körözés alatt álló panaszost. Ennek során kényszerítő eszköz alkalmazására került sor: a rendőri felszólításnak nem engedelmeskedő panaszos kezeit - a szökés megakadályozása céljából - hátrabilincselték. Ezt követően a panaszost a rendőrőrsre előállították, majd 10 órakor a Tolna Megyei Bv. Intézetbe elővezették. A rendőrségen 8.30-kor készített orvosi látlelet szerint a panaszos az intézkedéssel összefüggésben 8 napon belül gyógyuló, ellátást nem igénylő kisebb sérülést szenvedett. A Tolna megyei rendőr-főkapitány álláspontja szerint a bilincs használata - a 3/1995. (III. 1.) BM rendelet 54. § (6) értelmében - indokolt és jogszerű volt.
	Valós a panaszos azon állítása, hogy az őt a bv. intézetbe szállító jármű balesetet szenvedett, de nem borult fel, hanem az elejével egy vasúti átjáró sorompótartó szerkezetének ütközött. A balesettel összefüggésben egy civil személlyel szemben szabálysértési, a szolgálati gépkocsit vezető rendőr ellen pedig fegyelmi eljárás indult. A helyszíni szemlén felvett jegyzőkönyv tanúsága szerint személyi sérülés nem történt.
	A fogvatartott 1999 januárjában tett panaszt a rendőri intézkedés miatt. A feljelentés alapján a Tolna Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal január 14-én nyomozást rendelt el bántalmazás hivatalos eljárásban vétségének alapos gyanúja miatt, a rendőrőrs két beosztottja ellen. A büntetőeljárás során több tanút kihallgattak, valamint igazságügyi orvos szakértőt rendeltek ki.
Az orvos szakértő megállapította, hogy a sértett jobb fülével kapcsolatos panasz nem az esetleges bántalmazására, hanem az alapbetegségére vezethető vissza. Tekintettel arra, hogy  a cselekményt észlelő, elfogulatlan tanút felkutatni nem lehetett, továbbá a sértett nyilatkozatára, mely szerint a bv. intézetbe való befogadásakor nem volt hajlandó levetkőzni az orvosi vizsgálaton, és később sem kérte látlelet felvételét a sérüléseiről, valamint az orvos szakértő véleményére, a nyomozó hivatal 1999. március 12-én kelt határozatával - bizonyíthatóság hiányában - megszüntette a nyomozást. 
A sértett panaszát a Szekszárdi Városi Ügyészség 1999. április 12-én elutasította. Megállapították, hogy az egymásnak ellentmondó vallomások, ill. a sérülésekről készült látlelet hiányában a bűncselekmény elkövetése kétséget kizáróan nem bizonyítható - noha azt nem is lehet kizárni -, ezért a nyomozást a Be. 139. § (1) b, pontja értelmében meg kellett szüntetni.
	A BVOP tájékoztatása szerint a panaszost 1998. november 16-án 10.45-kor fogadta be a Tolna Megyei Bv. Intézet. A befogadáskor sem a panaszos, sem az őt kísérő rendőrök nem tettek említést a balesetről. A fogvatartottat - az 5/1998. IM rendelet előírásainak megfelelően - befogadása után két nappal, november 18-án vizsgálta meg az intézet orvosa. A bejegyzés szerint panaszmentes volt, sérülését nem jelezte. A panaszos azonnali orvosi ellátására ennélfogva nem volt szükség, később pedig régi keletű fülbetegsége miatt kezelték Szekszárdon, ill. Pálhalmán. Fülpanaszai két hónappal a befogadását követően kezdődtek, gyógykezeléséről, szakorvosi ellátásáról és kórházi beutalásáról egyaránt gondoskodtak a büntetés-végrehajtás keretében.
	Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás és a rendelkezésre álló iratok alapján - alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A panaszos a bv. intézetben nem kérte látlelet felvételét, nem mutatta meg sérüléseit, így esetleges bántalmazása nem bizonyítható. Az ügyészség a Be. szabályai szerint, körültekintően folytatta le a nyomozást. A panaszosnak a bv. intézetbe történő befogadása során sem történt mulasztás, a fogvatartott egészségügyi ellátásáról megfelelően gondoskodtak.
Mindezekre tekintettel a Tolna megyei rendőrfőkapitánynak és a büntetés-végrehajtás országos parancsnokának a tájékoztatását elfogadom és a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. szeptember 10.

Takács Albert