OBH 2240/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Almási Eszter

Az eljárás megindítása:

A panaszos az ELTE Szociológiai, Szociálpolitikai Intézetének hallgatója. Beadványában leírta, hogy egy általa észlelt adatvédelemmel kapcsolatos törvénysértésre felhívta a Tanulmányi Osztály vezetőjének figyelmét. A Tanulmányi Osztály vezetője ekkor nyilvánosan, durván megsértette és közölte vele, hogy amennyiben nem tetszik neki a törvénysértő gyakorlat távozzon az intézetből és keressen másik helyet, ahol tanulhat.

Az ügyben az Alkotmány 54.§ (1) bekezdésében deklarált emberi méltósághoz való jog, valamint a jogállamiság alkotmányos követelményének részét képező tisztességes eljáráshoz való jog érintettsége miatt indítottam vizsgálatot.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18.§ (3) bekezdése alapján felkértem az ELTE Szociológiai, Szociálpolitikai Intézet és Továbbképző Központ igazgatóját a panaszban foglaltakat vizsgálatára.

A megállapított tényállás:

Az ELTE Szociológiai, Szociálpolitikai Intézet és Továbbképző Központ igazgatója az ügyet megvizsgálta és az alábbiakról tájékoztatott. 

A panaszos az intézet tanulmányi osztályának munkatársait nyilvánosan és durván sértő hangnemben, utólagosan figyelmeztette az adatvédelmi törvényben foglaltak betartására. Kifogása szerint, mivel a tanulmányi osztály helyiségében beiratkozáskor többen egy asztalnál (annál az egyetlen asztalnál, amely a hivatali helyiségbe befér) töltik ki adatlapjaikat, könnyen betekinthetnek a mellettük ülő adatlapjába, s így a személyes adatok védelme nem biztosított. Az intézet osztályvezetője, "felszólította a panaszost a civilizált hangvétel betartására, s egyben felhívta a figyelmét arra, hogy a tanszabadság hazánkban biztosított lehetőségével élve, kedvezőbb infrastrukturális feltételekkel rendelkező oktatási intézményt is választhat magának."

Az adatvédelmi biztos a panaszos hozzá intézett beadványát megvizsgálta, és  megállapította, hogy: "A helyszíni vizsgálat panaszos állítását nem erősítette meg. Bízom benne, hogy a jogszerű gyakorlat a jövőben is folytatódni fog, a későbbiekben is ügyelnek az adatvédelmi rendelkezések betartására és a személyiségi jogok védelmére."

Az intézet igazgatója leírta még, hogy zsúfolt körülményeik miatt munkatársainknak és hallgatóinknak továbbra sem tudják garantálni azokat a "távolságtartási normákat", amelyeket a panaszos a tanulmányi osztály munkatársain számon kért. Mindazonáltal a panaszosnak lehetősége lett volna arra, hogy adatlapját otthon vagy máshol, az intézeten kívül töltse ki, s amennyiben nem kívánt volna élni ezzel a lehetőséggel, előzetes kérésére, problémájára igyekeztek volna házon belül megoldást találni.

A panaszos az ügyben egyébként nem fordult sem a Tanulmányi Bizottság igazgatójához vagy igazgatóhelyetteseihez, sem a HAT képviselőihez vagy az Intézeti Tanácshoz. Az intézményben biztosított jogorvoslati lehetőségekkel nem élt.

A vizsgálat megállapításai:

A konkrét esetben a panaszos által kifogásolt, az osztályvezető részéről elhangzott nyilvános, durva sértés nem bizonyítható. Erre az intézet igazgatója által folytatott vizsgálat eredménye sem utal. A panasznak erre vonatkozó részét tehát nincs lehetőségem vizsgálni. 

Vizsgálatom így kizárólag azt a megjegyzést érinti, amely arra utalt, hogy amennyiben a panaszosnak nem tetszik a beiratkozás módja, választhat másik oktatási intézményt. 

Az Alkotmány 54. § (1) "A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani." 

Az Alkotmánybíróság a 8/1990. (IV. 23.) AB határozatában kifejtette, hogy az emberi méltósághoz való jogot az ún. "általános személyiségi jog" egyik megfogalmazásának tekinti. Leszögezte, hogy a modern alkotmányok, illetve az alkotmánybírósági gyakorlat az általános személyiségi jogot különféle összetevőivel nevezik meg: pl. a személyiség szabad kibontakoztatásához való jogként, az önrendelkezés szabadságához való jogként, általános cselekvési szabadságként, avagy a magánszférához való jogként." (4/1998. (III. 1.) AB határozat) 

Az emberi méltósághoz való jog Alkotmánybíróság általi értelmezése elképzelhetővé teszi a becsület megsértésének olyan módját, illetve fokát, amely az emberi méltósághoz való jogot is érinti. A becsület a személy társadalmi megítélését jelenti, melynek alakulásában jelentős szerepe van az egyes polgárok egyénről alkotott véleményének. Amennyiben egy szóbeli, írásbeli, vagy más értékelést hordozó magatartás - a kinyilvánítás módja, valótlansága, vagy valóságot hamis színben feltüntető volta miatt - alkalmas arra, hogy az egyén társadalmi megítélését kedvezőtlen irányba változtassa, megállapítható a becsület sérelme és vizsgálható, hogy az ember méltósága sérelmet szenvedett-e.

Megállapítom, hogy a Tanulmányi Osztály vezetőjének vizsgált megjegyzése a panaszos személyére vonatkozó értékelést nem tartalmazott, a fenti kritériumokra figyelemmel nem sértette a panaszos becsületét, így nem érinti az emberi méltósághoz való jogát sem. 

Az Alkotmány 2.§ (1) bekezdése kimondja, hogy " A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam."

Az országgyűlési biztosok állandó - az Alkotmánybíróság álláspontjával megegyező - gyakorlata, hogy az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményét olyan alkotmányos alapértéknek tekintik, amely minden jogalkalmazót kötelez. A jogbiztonság követeli meg, hogy nemcsak a jogszabályok, de a rájuk alapozott normatív intézkedések egyaránt, világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára (75/1995. (XII. 21.) AB határozat, OBH 7459/96. sz. jelentés). A jogbiztonság követelményének részét képezi a tisztességes eljáráshoz való jog, amely garanciáit általában az eljárási szabályok részletezik, és amely minden hatósági vagy hatósági jellegű intézkedés során megilleti az állampolgárt. Enélkül ugyanis a törvények és más jogszabályok rendelkezései nem juthatnak érvényre. Ahogyan azt már az OBH 9090/97. számú ügyben megállapítottam, az Alkotmányból fakadó tisztességes eljáráshoz való jog abban az esetben is kötelezi a jogalkalmazót, ha annak tevékenységét a jogszabály nem köti részletes eljárási garanciákhoz. A jóhiszeműség, elfogulatlanság, ésszerű időn belüli döntésre törekvés a tisztességes eljárás alapvető követelményei.

Az oktatási intézmény tanulmányi osztálya hatóságként jár el a hallgatókkal szemben a beiratkozás során. Megállapítom, hogy a tanulmányi osztály eljárása meg kell, hogy feleljen a tisztességes eljárás alkotmányos követelményének. Általánosan elvárható ezért az ott dolgozóktól eljárásuk során az elfogulatlanság és a személyeskedéstől mentes hangnem. 

A konkrét esetben az osztályvezető részéről elhangzott megjegyzés a panaszosnak  hátrányt nem okozott. Megállapítom, hogy a kijelentés valóban nem volt személyeskedéstől mentes, csekély súlya és egyedi jellege miatt azonban a panaszos Alkotmányon alapuló tisztességes eljáráshoz való jogát nem sértette.

Az ELTE Szociológiai, Szociálpolitikai Intézete nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, ezért ajánlást nem teszek. Kérem azonban az intézmény igazgatóját, hogy a jövőben fokozottan ügyeljenek a tisztességes eljárás követelményeinek betartására, különösen a hallgatókkal szemben használt megfelelő hangnemre. 

Budapest, 1999. december 16.

Gönczöl Katalin