OBH 2156/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos a hadigondozásról szóló törvény alapján mint volt hadiárva, egyösszegű térítésre volt jogosult. Az 50.000 forintot megkapta, azonban a késedelmes teljesítés miatt járó kamatot nem. Az igénye elbírálásához szükséges adatokkal már 1995-ben is rendelkezett. Lakóhelyén ismeretei szerint mindenki csak az egyösszegű térítést kapta meg, mivel a megállapító határozatok 1997. január 1-je után keltek.

Érintett alkotmányos jogok

Tulajdonhoz való jog [Alkotmány 13. § (1)-(2) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok

- A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV tv. és a végrehajtására kiadott 113/1994. (VIII.31.)   Korm. rendelet
- A 2/1998. (II.4.) AB határozat
- 2149/1998. (V.20.) Korm. határozat a volt hadiárvák egyösszegű térítésének késedelmes kifizetése miatt keletkezett károk megtérítéséről

Megállapított tényállás

A panaszos sárrétudvari lakost a hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény alapján mint volt hadiárvát egyösszegű térítés illette meg.
A Sárrétudvari Önkormányzat jegyzőjének tájékoztatása szerint 1995-ben folyamatosan érkeztek a hadiárvákat megillető egyösszegű térítés megállapítására vonatkozó kérelmek. A beadott kérelmek elbírálását megkezdték és 1995. augusztus 21-én 575-2/1995. számon meghozták az első határozatot, melyet továbbították a Nyugdíjfolyósító Igazgatósághoz. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 700/1995-09/01. számú leiratával visszaküldte a határozatot azzal, hogy majd az esedékesség időpontjában ismét küldjék meg.

Az 1996. évi költségvetési törvény 1997. január 1-jével határozta meg a hadiárva egyösszegű térítés esedékességének időpontját. Ezt követően kerültek kiadásra 1997. I. félévében a jogosultak részére (24 fő) az államigazgatási határozatok (a panaszos részére 1997. május 8-án) a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak is továbbításra a kifizetés érdekében.

Az Alkotmánybíróság 2/1998. (II.4.) AB határozat kimondja, hogy "A Magyar Köztársaság 1995. évi költségvetéséről szóló 1994. évi CIV. törvény 71. §-a és a Magyar Köztársaság 1996. évi költségvetéséről szóló 1995. évi CXXI. törvény 74. §-a alkotmányellenes, ezért azokat a hatálybalépésük időpontjára visszamenőleg megsemmisítette".

A kormány 2149/1998. (V.20.) határozatával rendelkezett a volt hadiárvák egyösszegű térítésének késedelmes kifizetése miatt keletkezett károk megtérítéséről. A határozat szerint a hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény 10. §-ának (1) bekezdése alapján a számukra járó egyösszegű térítés késedelmes kifizetése miatt a kártérítés átlagos mértéke az 50.000 forint egyösszegű térítésre figyelemmel évi 12.500 Ft. A ténylegesen kifizetendő összeget a 12.500 Ft alapulvételével a kifizetési késedelem tényleges időtartama alapján, személyenként kell megállapítani.

A kártérítés megállapítása és folyósítása 1998. augusztus 1-jétől hivatalból történik. A kormányhatározat előírta az érdekelt szerveknek a végrehajtás szabályozását tartalmazó megállapodás megkötését.

A Hadigondozottak Közalapítványa, Honvédelmi Minisztérium, Pénzügyminisztérium, Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság, Nyugdíjfolyósító Igazgatóság, MÁV Rt. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1998. június 8-án megállapodást kötött. A megállapodás 4. pontja 3. bekezdése szerint "a folyósító szerv az 1995-ben és 1996-ban a hozzá küldött határozatokat visszaküldte a jegyzőknek. Esetenként előfordult, hogy a jegyző 1997. év elejei dátummal újabb határozatot hozott, holott a korábbi határozat sem sértett jogszabályt. Ha a folyósító szervnél fellelhető a korábbi határozat is, vagy az 1997. év elején hozott határozat utal a korábbi határozat meghozatalának időpontjára, ezekben az esetekben a korábbi határozat jogerőre emelkedésének napját kell figyelembe venni, a kártérítés összegének megállapításánál. Ha a korábbi határozat az ügyiratban nem lelhető fel, akkor a kártérítés utalása a jogosult kérelmére is történhet. A kérelmen jelzett adatokat azonban a folyósító szerv - levélváltás útján - a jegyzővel igazoltatja".

A megállapodás, illetve a feladatok ismertetésére a Honvédelmi Minisztériumból kapott információ szerint a közigazgatási hivatalvezetők értekezletén került sor. A Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak nem volt arra jogszabályi felhatalmazása, hogy a határozatokat a megállapító szervnek visszaküldje (a visszaküldött határozatokról nyilvántartást sem készített), a jegyzőnek pedig arra, hogy a benyújtott igényeket késedelmesen bírálja el, függetlenül az esedékesség időpontjától.

A panaszolt és még 23 sárrétudvari hasonló esetben a megállapodás szerinti igazolások kiadására, illetve pótlására a jogosult kérelme ellenére csak az országgyűlési biztos általános helyettesének vizsgálata megkezdését követően került sor.

A vizsgálat megállapította, hogy az alkotmány 13. § (1)-(2) bekezdésekben védett tulajdonhoz való alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot okozott, hogy a panaszos és 23 társa a volt hadiárvák egyösszegű térítésének késedelmes kifizetése miatt keletkezett kárát a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság nem állapította meg és nem folyósította.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese az adott ügyben ajánlást nem tesz, mivel a vizsgálat megkezdését követően, a 2149/1998. (V.20.) kormányhatározatban előírt megállapodás szerint a késedelmes kifizetés miatt keletkezett kár megállapításához szükséges adatpótlást, illetve egyeztetést a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság és a sárrétudvari jegyző elvégezte, a panasz orvoslása a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságtól kapott információ szerint megtörtént. 

A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság adatai szerint 32 088 fő volt hadiárva részesült egyösszegű hadiárva ellátásban, de csupán 6581 fő kapott a késedelmes kifizetés miatt kártérítést. Az egyösszegű hadiárva ellátásra és ezen belül kártérítésre jogosultak számának eltérését részben magyarázhatja a hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény 10. §-ának 1999. január 1-jétől történt módosítása, mely szerint a jogosultság bizonyítását dokumentumok hiányában a kérelmező írásos nyilatkozata is lehetővé tette a folyamatban lévő ügyek esetében is, így számos új határozat születhetett.

A vizsgálat megállapításai alapján szükségesnek tartom annak megvilágítását is, hogy a volt hadiárvák egyösszegű térítésének késedelmes kifizetése miatt keletkezett károk megtérítéséről szóló 2149/1998. (V.20.) Korm. határozat alapján kötött megállapodásnak pontatlan végrehajtása vagy ismeretének hiánya is eredményezheti, hogy a jogosultak nem kapják meg az őket megillető kártérítési összegeket.

Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében foglaltak alapján ajánlom a Miniszterelnöki Hivatalt vezető Miniszternek, hogy ellenőriztesse országos szinten a 2149/1998. (V.20.) kormányhatározat, valamint a kormányhatározat 4. pontja alapján megkötött megállapodás végrehajtását, annak eredményétől függően pedig tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Budapest, 1999. november 22.

Dr. Polt Péter