OBH 2132/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert véleménye szerint a rendőrség nem tett meg mindent a sérelmére elkövetett bűncselekmény felderítése érdekében. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog:
•	Tulajdonhoz való jog (Alk. 13.§ (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
  61. § (1) A bizonyítás eszközei különösen a tanúvallomás, a szakvélemény, a tárgyi bizonyítási eszköz, az okirat, a szemle, a helyszínelés, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás és a terhelt vallomása.
(3) A bizonyítás eszközeinek nincs előre meghatározott bizonyító ereje.
(4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1997. július 26-án feljelentést tett a Tatabányai Rendőrkapitányságon, mert július 21. és július 26. közötti időben, a lakásából ismeretlen tettes eltulajdonította 500 ezer forint értékű bemutatóra szóló postai értékpapírját és 15 ezer forint készpénzét. Az elkövető behatolására utaló nyom a helyszínen nem maradt. A panaszos az értékpapírok egyedi azonosítására alkalmas számait nem jegyezte fel, így azok körözésére nem volt lehetőség.
	A feljelentést követően a rendőrök megtekintették a helyszínt, majd ugyanezen a napon kihallgattak egy tanút, aki azonban érdemi információkat nem tudott mondani. A panaszost a feljelentés után egy héttel ugyancsak kihallgatták tanúként. Vallomásában lehetséges elkövetőként az egyik fiának sógorát nevezte meg. A nyomozás során a család több tagját - köztük az elkövetőként szóbakerült fiatalembert - is meghallgatta a rendőrség. A kihallgatások nem tártak fel olyan adatokat, amelyek alapján a panaszos által megjelölt személy vagy bárki más alaposan gyanúsítható lett volna a lopás elkövetésével. 
	A bemutatóra szóló értékpapírok szabadon átruházhatók és bárki által beválthatók. Sorszámuk ismerete nélkül letiltásukra nincs lehetőség. A nyomozók a környei postahivatal vezetőjénél telefonon érdeklődtek a beváltás és a beváltó személye után, de ez nem járt eredménnyel. A nyomozó hatóság 1997. szeptember 15-én eredménytelenül megszüntette a nyomozást. A sértett a határozat ellen panasszal élt, amelyet a városi ügyészség 1998. január 12-én elutasított.
	A panaszos 1998. február 4-én a Tatabányai Városi Ügyészségen bejelentést tett, amelyben a korábbi bűncselekményre vonatkozóan újabb adatokat közölt és tanút nevezett meg. Az ügyészség elrendelte a nyomozás folytatását. A nyomozó hatóság az ügyészség által megjelölt feladatokat végrehajtotta, de az ismételt nyomozás során sem sikerült olyan bizonyítékokat beszerezni, amelyek alapján az elkövető kiléte megállapítható lett volna. A nyomozás eredményeként mindössze az ellopott értékpapírok sorszámát sikerült megállapítani. A posta közlése szerint az értékpapírokat 1997. július 25-én - az első feljelentést megelőző napon - a Tatai 2. számú Postahivatalban visszaváltották. A nyomozást 1998. április 6-án megszüntették.

A vizsgálat megállapításai:
	A Tatabányai Rendőrkapitányságról megküldött iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos által feljelentett bűncselekmény ügyében a nyomozó hatóság az eljárásjogi szabályoknak és kriminalisztikai lehetőségeknek megfelelően végrehajtotta mindazokat a nyomozati cselekményeket, amelyek az elkövetői kör behatárolására, egyes személyekkel szemben az alapos gyanú megállapítására alkalmasak voltak.
	Az eljárás eredménytelenségét több tényező okozta. A gyanúsítható személy tagadásával szemben nem álltak rendelkezésre olyan eljárásjogi szempontból felhasználható bizonyítékok, amelyek kétséget kizáróan megállapíthatóvá tették volna a bűncselekmények elkövetését. A panaszos lakásába a család életmódját felületesen ismerő személy is bejuthatott, mivel a kert kapuját napközben nem zárták be. A bemutatóra szóló értékpapírokat - bárhol, bármikor - a személyazonosság ellenőrzése nélkül kifizetik a bemutatónak.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A vizsgált ügyben megállapítható volt, hogy a rendőrség minden lehetséges intézkedést megtett a felderítés érdekében. Önmagában az a tény, hogy a nyomozó hatóság az eljárást eredménytelenül megszüntette, nem sértette a panaszos alkotmányos jogait. 
	Később ismertté vált, hogy a panaszos által megnevezett személy 1998. április 22-én bement a panaszos lakásába, mivel a kertkapu és a lakásajtó nyitva volt. Elismerte, hogy pénzt akart lopni és ezért végig kutatta a szekrényeket. Lopás kísérlete miatt a bíróság pénzbüntetésre ítélte. A korábbi lopás elkövetését továbbra is tagadta.
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. április 12.

Gönczöl Katalin