Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1964/1999. sz. ügyben

Előadó: dr. Bakos Anita
A vizsgálat megindulása
A Magyar Hírlap 1999. április 21-i számában megjelent "Kollektív monológ" című cikk arról adott hírt, hogy kitiltották a Dagály strandról a mozgássérülteket.
A cikkben foglalt tények az Alkotmány 70/A §-ban foglalt hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatos alkotmányos visszásságra engedtek következtetni, így 1999. május 6-án megindítottam a vizsgálatot.
A Dagály Strandfürdő fenntartója a Budapest Gyógyvizei és Hévizei Rt., amely a Fővárosi Önkormányzat tulajdonában van, ezért megkerestem Budapest Főváros Főjegyzőjét és felkértem az ügyben vizsgálat lefolytatására. 

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Alkalmazandó jogszabályok
121/1996 (VIII. 24.) Kormányrendelet a közfürdők létesítéséről és működéséről
1. § (1) E rendelet hatálya kiterjed a pihenés, az üdülés, a testedzés, az oktatás, a tisztálkodás, a gyógyítás célját szolgáló közfürdőkre, továbbá azok üzemeltetőire.
4. § (1) Közfürdőt az üzemeltethet, aki biztosítja az üzemeltetéshez szükséges - jogszabályban meghatározott - közegészségügyi, tárgyi és személyi feltételeket. (2) A közfürdő üzemeltetője folyamatosan gondoskodik az üzemeltetéssel járó műszaki és közegészségügyi követelmények teljesítéséről, az elsősegélynyújtás személyi és tárgyi feltételeiről, a közfürdő tisztántartásáról, a hulladék gyűjtéséről és szállításáról. (3) A közfürdő szakszerű és biztonságos üzemeltetésével kapcsolatos részletes műszaki, technológiai, biztonságtechnikai és környezetvédelmi előírásokat, valamint az egyes közfürdőkre vonatkozó speciális közegészségügyi előírásokat az üzemeltető üzemeltetési szabályzatban határozza meg.

37/1996. (X. 18.) NM rendelet a közfürdők létesítésének és üzemeltetésének közegészségügyi feltételeiről
1. § (1) A közfürdők létesítésére, fenntartására, üzemeltetésére és a víz minőségére vonatkozó részletes szakmai előírásokat az 1. számú melléklet, a közfürdők üzemeltetéséhez szükséges szakképesítési követelményeket a 2. számú melléklet tartalmazza. (2) A közfürdő szakszerű és biztonságos üzemeltetésével kapcsolatos részletes műszaki, technológiai, biztonságtechnikai, környezetvédelmi és egészségügyi előírásokat, továbbá az egyes tevékenységek gyakorlásának személyi feltételeit az üzemeltető üzemeltetési szabályzatban határozza meg. (3) Az üzemeltetési szabályzat tartalmazza a) az üzemvitelre, b) a technológiai folyamatokra, c) az időszakos műszaki, vízminőségi ellenőrzésekre és vizsgálatokra, d) a közfürdő-szolgáltatásokra és közönségforgalomra, e) a biztonságtechnikai és egészségvédelmi óvó rendszabályokra, f) az előzetes és időszakos egészségügyi vizsgálatokra, illetve ezek betartására vonatkozó részletes szabályokat. (4) Az üzemeltetési szabályzatot a közfürdő fekvése szerint területileg illetékes Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: ÁNTSZ) városi (fővárosi kerületi) intézete (a továbbiakban: városi intézet) határozattal hagyja jóvá. 
5. § (1) A közfürdőben nyújtott szolgáltatásoknak, illetve a fürdővendégek által látogatott helyiségeknek az üzemeltetés teljes időtartamában meg kell felelnie e rendelet közegészségügyi előírásainak. (2) Amennyiben a közegészségügyi előírások műszaki vagy egyéb okból nem tarthatók be, a helyiséget a forgalom elől el kell zárni, illetve a szolgáltatást szüneteltetni kell és erről a városi intézetet értesíteni kell. (3) A fürdővíz rendkívüli biológiai, vegyi vagy fizikai szennyezettsége esetén a városi intézet a fürdést megtiltja, és az üzemeltető gondoskodik az 1. számú melléklet előírásainak megfelelő minőségű fürdővíz - szükség szerint soron kívüli vízcserével történő - helyreállításáról. Természetes víz szennyeződése esetén a víz természetes tisztulásáig a fürdést meg kell tiltani.
8. § (1) A közfürdők üzemeltetésére vonatkozó részletes közegészségügyi előírásokat a 3. számú melléklet, a fürdővíz vizsgálatok gyakoriságát a 4. számú melléklet tartalmazza. A közfürdő üzemeltetője köteles a 4. számú melléklet szerinti - a fürdővíz minőségének ellenőrzéséhez szükséges - vizsgálatokat elvégezni, illetve az országos tisztifőorvos által e tevékenységre feljogosított laboratóriummal elvégeztetni.

1. számú melléklet a 37/1996. (X. 18.) NM rendelethez
A közfürdő létesítésére, fenntartására, üzemeltetésére és a víz minőségére vonatkozó részletes szakmai előírások
II. A közfürdő vízminősége
1. A közfürdő üzemeltetője gondoskodik arról, hogy a közös víztér ne váljon fertőzés terjesztőjévé, a víz sem mikrobiológiai szennyezettsége, sem kémiai összetétele révén ne okozzon egészségkárosodást. A víz nem tartalmazhat bőrt, nyálkahártyát irritáló vagy mérgező anyagokat, továbbá esztétikai szempontból nem lehet kifogásolható.

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
Budapest Főváros Főjegyzője megkeresésemre az általam kezdeményezett vizsgálatot lefolytatta. Válaszához mellékelte azt a levelet, amelyet a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. (a továbbiakban "Gyógyfürdő Rt.") a hasonló tájékoztatást kérő Magyar Emberi Jogvédő Központnak küldött. A Gyógyfürdő Rt. e levélben kifejtette, hogy a Magyar Hírlap 1999. április 21-i számában megjelent "Kollektív monológ" című cikkében foglaltak nem fedik a valóságot. A Dagály Strandfürdőt jelenleg is rendszeresen látogatják a különböző mozgássérült, mozgáskorlátozott felnőtt és gyermek csoportok. Korlátozás csak annyiban érvényesül, hogy a fürdő házirendje valamint az ÁNTSZ által jóváhagyott üzemeltetési szabályzata kimondja, hogy a vizeletüket, székletüket visszatartani nem tudó, inkontinens személyek a medencéket nem vehetik igénybe. 
A Gyógyfürdő Rt. hivatkozott levele szerint a szóban forgó cikk sajtóban való megjelenését követően az Ifjúsági és Sportminisztériumban az Országos Állami és Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat vezetője, a Fővárosi és kerületi Tisztiorvosi Szolgálat képviselői, a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. vezérigazgatója és az érdekelt gyógyúszó iskolák vezetői részvételével megbeszélést tartottak. A megbeszélésen egyértelműen tisztázódott, hogy a mozgássérültek, mozgáskorlátozottak továbbra is minden külön engedély nélkül látogathatják a Dagály fürdőt, azonban a vizeletüket és székletüket visszatartani nem tudó gyermekek és felnőttek a fürdővendégekkel együtt, egy időben nem vehetik igénybe a medencéket, kizárólag az ÁNTSZ XIII. kerületi Intézetének tisztifőorvosának külön engedélyével, az engedélyben meghatározott feltételek maradéktalan betartásával. A kérelmet az illetékes úszóiskoláknak, valamint alapítványoknak kell megkérniük az ÁNTSZ XIII. kerületi Intézetének tisztifőorvosától, majd ezt követően a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. illetékes vezetőivel kell egyeztetni, hogy az előírt feltételek a közfürdőben biztosíthatóak-e, illetve hogy azok milyen többlet költséggel járnak, amit természetesen az iskolák, valamint alapítványok vezetőinek kell biztosítani.
Az Alkotmány 70/A. §-ban megfogalmazott jogegyenlőség elve az országgyűlési biztos gyakorlatában úgy fogalmazódik meg, hogy a hatóság és közszolgáltató, mint jogalkalmazó köteles egyenlő elbánást biztosítani minden ember számára, akivel hatósági vagy közszolgáltatási feladata ellátása során kapcsolatba kerül. A hátrányos megkülönböztetés tilalmával kapcsolatban azonban jogsérelem csak akkor valósul meg, ha a különbségtétel más alanyi joggal függ össze és a hatóság vagy közszolgáltató önkényes magatartása következtében jön létre. A jelen esetben a hátrányos megkülönböztetés megállapításának első feltétele megvalósul, hiszen a mozgássérültek egyes csoportját testi adottságaik miatt korlátozzák a Dagály Standfürdő szolgáltatásainak igénybevételében. Ez a jogegyenlőség elvének sérelme mellett sérti a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogukat, ugyanis megfosztja őket a számukra legfontosabb és szinte egyetlen sportolási lehetőségtől.
A második feltétele a hátrányos megkülönböztetés megállapításának az, hogy a hatóság vagy közszolgáltató intézkedése önkényes legyen. Nem minősül önkényesnek az intézkedés, ha a korlátozás a jogszabály által meghatározott keretek között, fontos társadalmi érdekből történik. Ilyen fontos társadalmi érdeknek minősül a közegészség védelme. Az intézkedés önkényessége akkor is megállapítható lenne, ha a jogszabály által meghatározott kereteken belül, illetve mérlegelési jogkörben hozott intézkedés nem felel meg a méltányosság és pártatlanság követelményeinek. Szorosan ehhez kapcsolódik az a követelmény, hogy szóban forgó intézkedésnek alkalmasnak kell lennie a társadalmi érdek védelmére, illetve arányosnak kell lennie az elérni kívánt céllal.
A közfürdők létesítéséről és működéséről szóló 121/1996 (VIII. 24.) Kormányrendelet (a továbbiakban "Kormányrendelet") 4. § 1. bekezdése értelmében közfürdő üzemeltetője köteles gondoskodni többek között az üzemeltetéssel járó közegészségügyi követelmények teljesítéséről és közfürdő tisztaságáról.  A 3. bekezdésben előírja, hogy a közegészségügyi előírásokat üzemeltetési szabályzatban kell meghatározni. A közfürdők létesítésének és üzemeltetésének közegészségügyi feltételeiről szóló 37/1996. (X. 18.) NM rendelet (a továbbiakban "NM rendelet") 1.§ 4. bekezdése kimondja, hogy az üzemeltetési szabályzatot az ÁNTSZ hagyja jóvá. Az NM rendelet 1. számú melléklete arról rendelkezik, hogy a „közfürdő üzemeltetője gondoskodik arról, hogy a közös víztér ne váljon fertőzés terjesztőjévé, a víz sem mikrobiológiai szennyezettsége, sem kémiai összetétele révén ne okozzon egészségkárosodást. A víz nem tartalmazhat bőrt, nyálkahártyát irritáló vagy mérgező anyagokat, továbbá esztétikai szempontból nem lehet kifogásolható.” 
Az idézett jogszabályok alapján megállapítható, hogy a közfürdő üzemeltetője köteles gondoskodni arról, hogy a fürdő a közegészségügyi előírásoknak megfelelően működjön és ne jelentsen veszélyt a fürdőt igénybevevők egészségére. A Gyógyfürdő Rt. tájékoztatása szerint a fürdő házirendje és az ÁNTSZ által jóváhagyott üzemeltetési szabályzata ennek megfelelően arról rendelkezik, hogy a vizeletüket, székletüket visszatartani nem tudó, inkontinens személyek a medencéket nem vehetik igénybe. 
A házirendben és az üzemeltetési szabályzatban megfogalmazott kategorikus tiltással szemben a Gyógyfürdő Rt. az Ifjúsági és Sportminisztériumban tartott megbeszélésen előadta, hogy a vizeletüket és székletüket visszatartani nem tudó gyermekek és felnőttek bizonyos feltételekkel igénybe vehetik a fürdőt. Korlátozás annyiban érvényesül, hogy a fürdővendégekkel együtt, egy időben kizárólag a ÁNTSZ XIII. kerületi Intézete tisztifőorvosának külön engedélyével, az engedélyben meghatározott feltételek maradéktalan betartásával vehetik igénybe a fürdőt. A kérelmet az illetékes úszóiskoláknak, valamint alapítványoknak kell megkérniük a ÁNTSZ XIII. kerületi Intézete tisztifőorvosától, majd ezt követően a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. illetékes vezetőivel kell egyeztetni, hogy az előírt feltételek a közfürdőben biztosíthatóak-e, illetve hogy azok milyen többlet költséggel járnak, amit természetesen az iskolák, valamint alapítványok vezetőinek kell biztosítani. Ezzel lehetővé válik az, hogy az inkontinens mozgássérültek is igénybe vehessék a fürdőt.
A vizsgálatom során összességében megállapítottam, hogy a közfürdő fenntartója jogszabályban foglalt kötelezettségének tesz eleget akkor amikor gondoskodik a fürdő közegészségügyi előírásoknak megfelelő működéséről és a fürdőt igénybevevők egészségének védelméről. Az Rt. intézkedése alkalmas a fontos társadalmi érdek, vagyis a fürdőt igénybe vevők egészségének a védelmére.
Mindez nem sérti a vizelet és széklet visszatartási problémákkal küszködő mozgássérültek legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogát, mert nem fosztották meg őket a sportolási lehetőségtől. A fürdő ugyanis - ha nem is az egészséges állampolgárokkal egyidőben, - de biztosítja számukra is a sportolás lehetőségét.
Az előzőek alapján nem állapítottam meg az ügyben sem a hátrányos megkülönböztetés tilalmával, sem a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal kapcsolatos alkotmányos visszásságot.

Budapest, 1999. július 

Gönczöl Katalin sk.