OBH 1932/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
	Az Észak-Magyarország c. lap 1999. április 15-i számának "Krimi a váróban" című cikke szerint a Budapesti Keleti Pályaudvar várótermében az éjszakai órákban ismeretlen személyek rendszeresen és visszatérően az ott tartózkodó hajléktalanok ruházatát átvizsgálják, őket bántalmazzák, rettegésben tartják. Minderről egy olvasó számolt be az újságban.
	 A cikk tartalmazza azt is, hogy az olvasó pár nappal a cikk megjelenése elött  21.30 és 24.00 óra közötti időben tartózkodott a váróteremben. Rajta kívül 2-3 utas és körübelül 50, a padokon fekvő hajléktalan volt a teremben. 22.00 óra körüli időben néhány  személy bement a váróba és mindenki szeme láttára elkezdte az alvó emberek zsebeit, csomagjait átkutatni. Ezenkívül a tiltakozókat megrugdosták, megütötték,  leköpték, a nekik nem tesző személyeket elzavarták. Ez a jelenet éjfélig többször megismétlődött. Éjfél körüli időben a váróteremben tartózkodó személyeket két rendőr igazoltatta.
	A cikk alapján több  állampolgári jog sérelmének gyanúja merült fel. Ezért az ügyben - hivatalból - vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében felkértem a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy az olvasó által közölteket vizsgáltassa meg.
	A Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjétől arra vártam választ, hogy a rendőrség tudott-e az állampolgárok olyan jellegű zaklatásáról, amiről a szóban forgó ujságcikk tudósított? Érkezett-e már hasonló ügyben állampolgári panasz, bejelentés a rendőri szervekhez, ha igen, azt kivizsgálták-e, milyen eredménnyel. Történt-e, ha igen, milyen intézkedés hasonló esetek megelőzése céljából? Felhívtam a főkapitányt arra is, hogy véleményem szerint szükséges lenne a pályaudvarokon szolgálatot teljesítő rendőröket eligazítani az ott  szükségből tartózkodók (utasok, vonatra várakozók) biztonságának fokozott védelmére.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz  való jog ( Alkotmány. 2.§ /1/ bek. )
Tulajdonhoz való jog  ( Alkotmány 13. § /1 / bek.
Az élethez és emberi méltósághoz  való jog ( Alkotmány 54.§ /1/ bek. )
Embertelen, megalázó bánásmód tilalma ( Alkotmány 54. § /2/ bek. )
Szabad mozgás, tartozkodási hely megválasztásának joga (Alkotmány 58. § /1/ bek)

Alkalmazott jogszabály:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
	170. § /1/ és /3/ bek. Testi sértés (törvényi tényállás)   	
	180. § /1/ bek. Becsületsértés (törvényi tényállás)   
	316. § /1/ bek. Lopás (törvényi tényállás)   
1994. évi XXXIV. tv. a Rendőrségről
	13. § (1) A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendőrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli, feltéve, hogy az intézkedés szükségességének időpontjában intézkedésre alkalmas állapotban van.
	(2) A rendőr köteles a törvény rendelkezésének megfelelően, részrehajlás nélkül intézkedni.
	30. § (1) A Rendőrség a bűncselekmény elkövetőjének elfogása és előállítása, vagy a közbiztonságot  veszélyeztető  cselekmény  vagy esemény megelőzése, megakadályozása 
érdekében a rendőri szerv vezetője által meghatározott nyilvános helyen vagy a közterület kijelölt részén az oda belépőket vagy az ott tartózkodókat igazoltathatja.

A vizsgálat megállapításai:
	 A Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatása szerint a vasúti várótermek  - különösen hüvösebb időben - kedvelt tartózkodási helyei a hajléktalanoknak, de gyakran megfordulnak ott a várakozók, az utasok sérelmére elkövetendő  bűncselekményekre specializálódott személyek is. Amennyiben köztük szóváltás, tettlegesség, illetve bármilyen rendőrségi beavatkozásra okot adó esemény történik és a rendőrség tudomására jut, a rendőrség beosztottai  megteszik a szükséges intézkedéseket. Ez az eljárás megfelel a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 13. §-ában előirt kötelességnek.
	A főkapitányi válasz tartalmazta azt is, hogy a rendőrség visszaellenőrizte a Keleti Pályaudvaron telepített videorendszer által a  váróteremben az újságcikkben megjelölt időpontban rögzített felvételt. Azon azonban a cikkben leírt eseményt nem  észlelték. A pályaudvari rendörörs szolgálati naplójában 1999. január 1-től a cikkben szereplő jelenségekről panasz, bejelentés, feljelentés nem szerepelt. 
	A főkapitány arról is tájékoztatott, hogy a rendelkezésre álló létszám nem teszi lehetővé, hogy a váróteremben, vagy annak közvetlen közelébe állandó jelleggel, mozgó őrszemet állítsanak be. Ez nem lehetséges azért sem, mert  a bűnügyileg sokkal inkább fertőzött  nemzetközi vonatok és a belföldi jegypénztárak ellenőrzése kerülne veszélybe a rendelkezésre álló szűkös rendőri létszám miatt. Hasonló esetek megelőzése érdekében  azonban - megkeresésem alapján - elrendelte a cikk ismertetését az illetékes állománnyal és intézkedett  a pályaudvarokon szolgálatot teljesítő rendőrök megfelelő eligazítására, a várótermekben szükségből tartózkodók biztonságának fokozott figyelésére, védelmére.
	 A Keleti Pályaudvar rendőrörsének parancsnoka saját hatáskörében utasította az alárendeltségébe tartozó állományt, hogy a váróterem nyitvatartási ideje alatt napközben óránként, 22.00-06.00 óra közötti időben pedig félóránként tartsanak visszatérő  ellenőrzést és a szolgálat végén a tapasztalatokról készítsenek jelentést.
	A Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatását, megállapításait, tett intézkedéseit elfogadtam. Megállapítottam, hogy a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. tv. 13. § /1/ bek. szerint a rendőr akkor köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetve hoznak a tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. A konkrét ügyben a rendőr ilyet  nem észlelt, vele olyan tényt nem közölt senki, amelynek alapján a rendőrség be tudott volna avatkozni a levélíró által észlelt eseménybe. Ezért a rendőrség mulasztását, illetve a rendőrség által okozott alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg. Elégségesnek tartottam azokat az intézkedéseket  is, melyeket a levélíró által feltárthoz hasonló esetek elkerülése érdekében a rendőrség tett. Ezért vizsgálatomat ajánlás nélkül lezártam.

Budapest, 1999. november 22.

Gönczöl Katalin