OBH 1595/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindulása:

A panaszos - az intézetben nevelt gyermekek nagynénje - beadványában azt sérelmezte, hogy a két kiskorú bérlakását nem a gyermekek érdekében hasznosították. A panaszos előadta, hogy a lakásba bejutva használhatatlan állapotban találta. Kiderült, hogy a GYIVI adta ki albérletbe, majd ezt követően a lakást az albérlő tovább albérletbe adta. 

Érintett alkotmányos jog:

A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit. (Alkotmány 16. §)

Az ügy jogszabályi háttere:

A gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény
116. § A városi gyámhivatal a vagyonkezeléssel kapcsolatban
b) dönt a gyám, a gondnok vagyon- és bérlakás kezeléséhez kapcsolódó jognyilatkozata érvényességéhez szükséges jóváhagyásról,
e) közreműködik a gyermekek, gondnokoltak ingó és ingatlan vagyonával és vagyonértékű jogával kapcsolatos ügyekben,

A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet
Az ingatlan vagyonnal kapcsolatos ügyek
151. § (1) Amennyiben a gyámság vagy gondnokság alatt álló személy ingatlantulajdonnal vagy lakásbérleti jogviszonnyal rendelkezik, a gyám, a gondnok vagy a kijelölt vagyonkezelő eseti gondnok gondoskodik az ingatlan, illetőleg a lakás hasznosításáról.
(2) Az ingatlan, illetve a lakás fenntartásának költségeit elsősorban a hasznosításból eredő bevételekből kell fedezni. Ha az ingatlan, illetőleg a lakás hasznosítása akadályba ütközik, vagy a bevételek a fenntartás költségeit nem fedezik, továbbá ha az az állagmegóvás miatt indokolt, a gyámhivatal kezdeményezi az önkormányzatnál a szükséges összegnek a rendkívüli gyermekvédelmi vagy lakásfenntartási támogatásból történő juttatását.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A panasz alapján megkerestem az üggyel kapcsolatos állásfoglalás és az ügyben keletkezett dokumentumok megküldése céljából Budapest Főváros Önkormányzatának Gyermek- és Ifjúságvédő Intézetét (a továbbiakban: GYIVI)

A két kiskorú édesanyja 1995. június 16-án elhunyt. A GYIVI kérte a XVIII. kerületi Önkormányzat Lakásügyi Bizottságától az akkor már intézetben nevelkedő gyermekek javára a bérleti jogviszony folytatásának elismerését. A bizottság megtárgyalta az ügyet, azonban kiderült, hogy a lakáson 100.000.-Ft. tartozás van és az elhunyt nem volt a lakásba bejelentve. 

A GYIVI rendszeresen tartotta az Önkormányzattal a kapcsolatot, amelynek eredményeként 1997. október 15-től kivételes méltányossági alapon a két kiskorút kijelölték bérlőkként. (Ezt követően a GYIVI kérésére a Vagyonkezelő Rt. a lakást rendbe hozatta.)

A panaszos több alkalommal kezdeményezte, hogy a GYIVI engedélyezze a lakással kapcsolatos ügyeket ő intézhesse. A GYIVI ezt a kérést nem teljesítette, ezért a panaszos megkereste a XIII. kerületi Gyámhivatalt. A gyámhivatal kérésére adott a GYIVI a panaszosnak felhatalmazást, hogy a lakásügyben eljárjon. Ezt követően hatalmazták meg a lakás rendbehozatalával, aminek a számlákkal igazolt költségeinek a kifizetéséről a gyermekek intézeti gyámja gondoskodott.

Mivel a lakást nem tudták 1998. február végéig hasznosítani, emiatt lakbér és közüzemi díj tartozás hátralék keletkezett. Ennek fedezésére a 149/1997 (IX. 10.) Korm. r. 151. § (2) bekezdése értelmében az intézeti gyám a XIII. kerületi önkormányzathoz fordult lakásfenntartási támogatásért, amelyet meg is kaptak.

A GYIVI a lakást 1998. március 1-től hasznosítás céljából albérletbe adta, majd amikor kiderült, hogy a bérlő a lakást tovább adta, szerződésszegés miatt a lakáshasználatot megszüntette és mással kötött határozott időre szóló lakáshasználati szerződést, amelyet a Gyámhivatal és a Lakásügyi Bizottság jóváhagyott.

A lakáshasznosítás során mind a korábbi bérlő, mind az újonnan kijelölt bérlő többször jelezte, hogy a panaszos akaratuk és tudtuk ellenére többször bement a lakásba.

A panaszos rendszeresen megjelent, ellenőrzéseket végzett, és amikor a bérlők nem tartózkodtak otthon a nála lévő kulcsokkal bement a lakásba. A gyámhivatal is és a GYIVI is felszólította a panaszost, hogy ezt a magatartást hagyja abba.

A gyermekek intézeti gyámja 1999. január 25-én a XIII. kerületi Gyámhivatalhoz fordult, mert a panaszos telefonon közölte az ügyintézővel, hogy a lakáshasználók a lakásból 1998. december 31-én elköltöztek, a kulcsokat átvette és a lakáson zárat cserélt. Többszöri felszólítás ellenére a lakás kulcsait a panaszos az ügyintézőnek nem adta át, ezért a rendőrségen magánlaksértés vétsége miatt feljelentést tettek. A rendőrség az ügyben a nyomozást megszüntette és magánlaksértés szabálysértésének elbírálása céljából az iratokat megküldte az illetékes polgármesteri hivatal szabálysértési hatóságához.

A panaszos magatartása miatt a lakást tovább hasznosítani nem tudták, ezzel a kiskorúak szenvedtek kárt. Az intézeti gyám kérte a Gyámhivatal segítségét, hogy szólítsa fel a panaszost, hogy 1999. január 1-től a kiskorúak lakására vonatkozó közüzemi költségeket rendezze.

Az intézeti gyám többször kezdeményezte vizsgálják meg, hogy a panaszos legyen a kiskorúak gyámja és egyben vagyonkezelője, de ettől a panaszos elzárkózott.

A csatolt dokumentumokból megállapítható, hogy a GYIVI a kiskorúak érdekében járt el a lakás hasznosítása során, mert ha nem adták volna használatba, akkor a magas költségeket a gyermekek pénzéből kellett volna fedezni.

Vizsgálatom során megállapítottam, hogy az intézeti gyám a gyermekek érdekében járt el, a GYIVI intézte el, hogy a gyermekek bérlőkké válhattak a XVIII. kerületi lakásban. A lakás bérbe adása a gyermekek érdekében állt, és a fennálló közüzemi tarozásokat is csak így tudták törleszteni. Mivel vizsgálatom során alkotmányos joggal összefüggésbe hozható visszásságot nem tártam fel, az ügyet további vizsgálat nélkül lezárom.

Budapest, 2000. március 29.

Dr. Polt Péter