OBH 1516/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert véleménye szerint a rendőrség nem tett meg mindent a sérelmére elkövetett bűncselekmények felderítése érdekében. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
•	Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.)
•	Tulajdonhoz való jog (Alk. 13.§ (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
13. § Büntetőeljárást nem lehet indítani, és a már megindult eljárást meg kell szüntetni vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény vagy azt nem a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
b) nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a terhelt (a feljelentett személy) követte el;
61. § (1) A bizonyítás eszközei különösen a tanúvallomás, a szakvélemény, a tárgyi bizonyítási eszköz, az okirat, a szemle, a helyszínelés, a bizonyítási kísérlet, a felismerésre bemutatás és a terhelt vallomása.
(2) Az eljárás során fel lehet használni a bizonyítás olyan eszközeit is, amelyeket az arra illetékes hatóságok - a törvényben meghatározott feladataik teljesítése során - a büntetőeljárás megindítása előtt szereztek meg.
(3) A bizonyítás eszközeinek nincs előre meghatározott bizonyító ereje.
(4) A kétséget kizáróan nem bizonyított tényt a terhelt terhére értékelni nem lehet.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1997. április 20-án bejelentette a Kiskunfélegyházi Rendőrkapitányságon, hogy az éjszaka folyamán a tanyájáról ismeretlen tettesek elloptak 35 sertést. A tanya őrizetlen volt, csak az állatok tartására szolgált, a legközelebbi tanya kb. 350 m-re volt. A bejelentés alapján három fős szemlebizottság ment a helyszínre, ahol azonban értékelhető nyomokat nem találtak. A 370/1997.bü. számú nyomozás során a rendőrség több tanút kihallgatott, de a feljelentő által gyanúsított személyekkel összefüggésben nem sikerült bizonyító erejű vallomásokat beszerezni. A Kiskunfélegyházi Városi Ügyészség 1998. május 5-én kelt B.519/1997. sz. határozatával a nyomozást megszüntette. A határozat elleni panaszt a megyei Főügyészség elutasította.
	A panaszosra 1997. július 11-én az esti órákban, a tanyáján - állítása szerint golyós, hangtompítós fegyverből - rálőttek. Július 21-én bejelentést tett a megyei Főügyészségen. Az ügyet a helyi ügyészség útján a Kiskunfélegyházi Rendőrkapitányságnak küldték meg. 1997. november 11-én a rendőrségen meghallgatták a panaszost, de az ügyben egyéb nyomozati cselekményre nem került sor.
	Egy másik ügyben (506/1997.bü.) a panaszos sérelmére elkövetett bűncselekménnyel is gyanúsítható személyeknél tartott házkutatásnál az egyik gyanúsítottól marhaleveleket foglaltak le, amelyeket sertésekre váltott ki. Az okirat az állatok tulajdonjogának igazolására szolgál. Megállapították, hogy az érintett személy nem tartott állatokat, az igazolásokhoz megtévesztéssel jutott, de nem sikerült bizonyítani, hogy cselekménye összefüggött volna a panaszos sertéseinek ellopásával. Az egyik gyanúsított 1997. június 4-től szeptember 3-ig előzetes letartóztatásban volt. A gyanúsítottak ellen a Kiskunfélegyházi Városi Ügyészség 1998. január 26-án vádat emelt lopás és egyéb bűncselekmények miatt, a marhalevelekkel kapcsolatban azonban csak közokirathamisítás bűntettét sikerült megnyugtatóan bizonyítani.
	A panaszos 1998. augusztus 21-én feljelentést tett, mert a tanyájától kb. 30 m-re leállított MTZ traktorát ismeretlen tettes ellopta. A 713/1998. bü. sz. nyomozás során kihallgatott tanúk érdemi információkkal nem tudtak szolgálni, az elrendelt kőrözés nem járt eredménnyel. A nyomozást 1998. október 22-én megszüntették. A panaszos a határozat ellen a Legfőbb Ügyészséghez jelentett be panaszt. A Kiskunfélegyházi Városi Ügyészség a nyomozás tovább folytatását rendelte el és meghatározta a végrehajtandó feladatokat. A panaszos 1999. november 3-án elfogultsági kifogást jelentett be, amelyet a Bács-Kiskun Megyei RFK vezetője 1999. november 18-án elutasított. A Kiskunfélegyházi Városi Ügyészség kizárására irányuló kérelmét a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség ugyancsak elutasította. A nyomozást 1999. december 22-én ismételten megszüntették.
	A panaszos felesége feljelentést tett a Kiskunfélegyházi Rendőrkapitányságon, mert 1998. november 17-ére virradóra kiskunfélegyházi lakásuk nyitott garázsából ismeretlen tettes ellopott két db. kerékpárt. Az 1018/1998. bü. számon folytatott nyomozás nem járt eredménnyel, a nyomozást 1999. január 19-én megszüntették.
	A panaszos 1999. január 29-én feljelentést tett a Kiskunfélegyházi Rendőrkapitányságon (88/1999.bü.), mert a tanyájába ismeretlen tettes behatolt és onnan különböző szerszámokat elvitt. A feljelentést követően végzett részletes helyszíni szemle során nem sikerült olyan nyomokat rögzíteni, amelyek az elkövető azonosítására alkalmasak lettek volna. A használtcikk kereskedők ellenőrzése és a tanúkihallgatások nem vezettek eredményre. A panaszos február 17-én ismét feljelentést tett, mert a tanyájából traktoralkatrészeket loptak el. A lopások ügyében folytatott nyomozást megszüntették, majd a feljelentő panasza alapján a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség a nyomozást megszüntető és a panaszt elutasító határozatokat hatályon kívül helyezte és pótnyomozást rendelt el.
	Az ügyet egyesítették a Legfőbb Ügyészség által 1999. szeptember 23-án, emberölés kísérletének gyanúja miatt elrendelt 186/1999.bü. számú nyomozással, amely a két évvel korábbi lövöldözés felderítésére indult. A lövések körülményeinek megállapítására 2000. február 2-án bizonyítási kísérletet hajtottak végre. A nyomozás során a bűncselekmény megtörténtére utaló adatokat, nyomokat, bizonyítékokat nem sikerült felkutatni. A nyomozást 2000. február 21-én megszüntették. A panaszos elfogultsági kifogást jelentett be a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség és a Bács-Kiskun Megyei Rendőrfőkapitányság ellen. A kifogásokat a Legfőbb Ügyész helyettese és az országos rendőrfőkapitány elutasították.
	A panaszos 1999. augusztus 19-én feljelentést tett az országos rendőrfőkapitánynál a kiskunfélegyházi rendőrkapitány és a bűnügyi osztály vezetője ellen. Feljelentésének lényege szerint a rendőrök összejátszottak a sérelmére bűncselekményeket elkövető személyekkel. Az ORFK a feljelentést megküldte a Legfőbb Ügyésznek. A panaszos ugyanezt a beadványt a Szegedi katonai Ügyészségnek is megküldte, ahonnan illetékességből a Bács-Kiskun Megyei Nyomozó Hivatalhoz továbbították. A Nyomozó Hivatalban történt meghallgatása során a panaszos kijelentette, hogy a megye egyetlen nyomozó hatóságában sem bízik, ezért az Ügyészségi Nyomozó Hivatallal sem kíván együttműködni. A Nyomozó Hivatal kizárására vonatkozó kérelmét a Megyei Főügyészség elutasította. A Nyomozó Hivatal 1999. december 3-án a Kiskunfélegyházi Rendőrkapitányság vezetői ellen tett feljelentés ügyében a nyomozást bűncselekmény alapos gyanúja hiányában megtagadta.

A vizsgálat megállapításai:
	A nyomozások iratainak beszerzése érdekében megkerestem a Kiskunfélegyházi Rendőrkapitányságot. A kapitányság vezetője arról tájékoztatott, hogy az iratokat a panaszos kérelmeinek és panaszainak elbírálása végett különböző ügyészi szervek vizsgálják, ezért azokat nem tudják rendelkezésre bocsátani. Emiatt csak a folyamatban lévő vizsgálatok lezárását követően, a Bács-Kiskun Megyei Rendőrfőkapitányság vezetőjétől sikerült beszerezni a nyomozások anyagait.
	A megküldött iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos által feljelentett vagyon elleni bűncselekmények ügyében a nyomozó hatóság az eljárásjogi szabályoknak megfelelően végrehajtotta mindazokat a nyomozati cselekményeket, amelyek az elkövetői kör behatárolására, egyes személyekkel szemben az alapos gyanú megállapítására alkalmasak voltak. Több személyt gyanúsítottként kihallgattak, házkutatásokra került sor, az eljárási feltételek megállapíthatósága esetében őrizetbevételt rendeltek el, előzetes letartóztatást kezdeményeztek. Az eltulajdonított állatok és egyéb vagyontárgyak felkutatása érdekében több megyére kiterjedő körözési és kutatómunkát folytattak.
	Az eljárások eredménytelenségét több tényező okozta. A helyszíni szemlék során nem sikerült olyan nyomokat találni és rögzíteni, amelyek alkalmasak lettek volna egyedi azonosításra. A panaszos tanyájához legközelebbi szomszédos tanya kb. 350 m-re van, ezért a bűncselekményekkel kapcsolatban érdemi információt senkitől nem sikerült beszerezni. A tanya őrizetlensége megkönnyítette a bűncselekmények elkövetését. A gyanúsítottak tagadásával szemben nem álltak rendelkezésre olyan eljárásjogi szempontból felhasználható bizonyítékok, amelyek kétséget kizáróan megállapíthatóvá tették volna a bűncselekmények elkövetését. Az ügyek többszöri ügyészi felülvizsgálata csak kisebb hiányosságokat tárt fel. Az ügyészi szervek által meghatározott feladatokat a nyomozó hatóság végrehajtotta.
	Az ügyészség - ideértve Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztályát is, ahol több vizsgálatot folytattak a panaszos beadványai alapján - megállapította, hogy a nyomozó hatóság az eljárásjogi szabályoknak megfelelően szüntette meg a nyomozásokat, mivel azok eredményes befejezésére nem volt kilátás. Nem voltak megalapozottak, ezért nem is voltak teljesíthetők a panaszosnak a helyi, később a megyei rendőri szervek és ügyészségek kizárására vonatkozó kérelmei sem. Az elutasító határozatokban a panaszos részletes tájékoztatást és jogi magyarázatot kapott a döntések indokairól.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A vizsgált ügyekben megállapítható volt, hogy a rendőrség minden lehetséges intézkedést megtett a felderítés érdekében. Önmagában az a tény, hogy a nyomozó hatóság az eljárást eredménytelenül megszüntette, nem sértette a panaszos alkotmányos jogait.
	A fentiek mellett az is megállapítható volt, hogy a panaszos sérelmére elkövetett bűncselekmények közül a tanyája közelében történt lövések ügyében a nyomozás elrendelésére csak késedelmesen, az ügyészség kezdeményezésére került sor. A mulasztásban közrejátszott, hogy a cselekmény tényleges megtörténtéről csak a panaszos által elmondottak álltak rendelkezésre. A lövésnek, vagy lövéseknek semmilyen nyoma nem maradt vissza, a lövedékek nem csapódtak be sehová, a panaszos is csak annyit tudott vélelmezni, hogy azok több méterrel a feje fölé irányultak. Az eseménynek tanúja nem volt. Ennek ellenére - figyelemmel az összes körülményekre; elsősorban arra, hogy a panaszos a lopásokat követően több embert nyíltan meggyanúsított és ezzel számos haragost szerzett - a feljelentés alapján a nyomozóhatóságnak döntenie kellett volna a nyomozás megtagadása vagy a nyomozás elrendelése kérdésében. Az érdemi határozat meghozatalának elmulasztása sértette a büntetőeljárás szabályait, ezáltal a jogállamiság lényegi elemét képező jogbiztonság elvét, valamint a panaszosnak a tisztességes eljáráshoz való jogát (Alk. 2. § /1/ bek.). Tekintettel azonban arra, hogy az ügyészség a nyomozást elrendelte, ezáltal a mulasztást orvosolta, az ügyben ajánlást nem teszek, azonban felhívom a Bács-Kiskun megyei rendőrfőkapitány figyelmét, hogy tegye meg a hasonló mulasztások elkerüléséhez szükséges intézkedéseket.
	A vizsgálatot a fentiek alapján lezárom.

Budapest, 2001. január 

Gönczöl Katalin