OBH 1411/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Kunné dr.Simonyi Anna

Az eljárás megindulása:
A panaszos beadványában több irányú panaszt fogalmazott meg. Elsősorban azt sérelmezte, hogy Debrecen Megyei Jogú Város Önkormányzata nem oldja meg a város külterületén a közlekedést, mert nincs kiépített út, valamint, hogy  nincs rendszeres buszjárat, így az ott lakók életkörülményei jelentősen nehezebbek a város más területén élőkéhez képest. Másodsorban sérelmezi, hogy a hatályos jogszabályok nem teszik lehetővé, illetőleg nem támogatják a külterületi lakásépítést. A külterületen lakók részére továbbá nem biztosították sem az orvosi ellátást, sem a szociális ellátás más intézményeinek igénybevételének lehetőségét.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 19993. évi LIX törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert több alkotmáyos joggal összefüggő visszásság lehetősége merült fel.
Eljárásom során tájékoztatást kértem a debreceni jegyzőtől.

Megállapított tényállás:

Debrecen Méhészföld, Gáspár György kert területét még az 1970-es években parcellázta az akkori Tanács, zártkerti, mezőgazdasági művelés céljára. Az elmúlt években többen, közöttük a panaszos is kiköltözött a külterület területén lévő ingatlanokba, s életvitelszerűen ott élnek. A jegyző által megküldött iratokból az alábbiakat állapítottam meg: A "külterületi" lakók kezdeményezték a helyi önkormányzatnál, hogy bizonyos infrastuktúrális beruházásokat végezzenek el, megkönnyítve az ott lakók életét. Így kérték az érdekeltek az úthálózat kiépítését, ha nem is állandó buszjárat, de iránytaxi működtetését, orvosi ellátás megszervezését és más szociális intézmény kitelepítését a területre. Az önkormányzat több lakossági fórumon tájékoztatta az érdekelteket, hogy bár megértik a lakosság igényét, a terület belterületté nyilvánítása nem várható. A külterület ilyen mértékű fejlesztésére pedig nincs anyagi háttere. A lakosság által kezdeményezett önerős útépítéshez anyagi hozzájárulást biztosítottak, sőt, a KHVM  - nek benyújtandó pályázathoz is segítséget adtak. 

Alkalmazott jogszabályok:

1949. évi XX. tv.              A Magyar Köztársaság Alkotmánya

- 70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.
 -70/E. (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

1990. évi LXV. tv.            A helyi önkormányzatokról ( továbbiakban Ötv.)
1997. évi LXXVIII. tv.     Az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)

A vizsgálat megállapításai:
A panaszos beadványában elismerte, hogy a panasszal érintett terület a város külterülete. Az eredeti övezeti besorolás (81-es) szerint az itt lévő ingatlanok mezőgazdasági tevékenységre szolgálnak, funkciójuk attól, hogy a kert- tulajdonosok lakásnak használják ingatlanaikat, nem változott meg. A tulajdonosok tisztában voltak (és vannak) ingatlanaik övezeti besorolásával, a terület  infrastruktuális ellátottságával, és  ennek ellenére használják lakásnak ingatlanaikat. A rendeltetéstől eltérő használat (és ezt nem befolyásolja az, hogy  az egyes tulajdonosok miért élnek életviteszerűen hétvégi házaikban) nem vonja maga után az önkormányzat beruházási kötelezettségét. Az Ötv. 8. § (1) bekezdése írja elő az önkormányzatok számára az ellátandó feladataikat. Így többek között a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme, a lakásgazdálkodás, a vízrendezés és a csapadékvíz elvezetés, a csatornázás, a köztemető fenntartása, a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a helyi tűzvédelemről, közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról, az alapfokú nevelésről, oktatásról, az egészségügyi, a szociális ellátásról, valamint a gyermek és ifjúsági feladatokról való gondoskodás; a közösségi tér biztosítása; közművelődési, tudományos, művészeti tevékenység, sport támogatása; a nemzeti és etnikai kisebbségek jogai érvényesítésének a biztosítása; az egészséges életmód közösségi feltételeinek elősegítése. A hivatkozott jogszabályhely (2) pedig előírja, hogy  az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.
A törvény az önkormányzati alapjogok között kiemelt helyen rögzíti, hogy az önkormányzat a feladat- és hatáskörébe tartozó helyi érdekű közügyekben önállóan jár el. Ez az önállóság dominál a közszolgáltatási feladatkör ellátása során is. A törvény általános szabályként fogalmazza meg, hogy minden települési önkormányzat saját maga határozza meg - a (3) és (4) bekezdés rendelkezései kivételével -, hogy az (1) bekezdésben meghatározott feladatok közül melyeket lát el, azokat milyen eszközökkel, milyen mértékben és hogyan oldja meg. A mérlegelés során fontos szempont az, hogy a döntés a lakosság igényeire figyelemmel történjen, az önkormányzat anyagi lehetőségeire tekintettel jöjjön létre. Azt, hogy az önkormányzat mely feladatok ellátását vállalja, befolyásolja egyebek mellett a helyi társadalom szerkezete, a népesség összetétele, a település adottságai, fejlettsége. Mindezek korlátok közé szorítják az önkormányzat feladat-választási szabadságát. Fakultatív feladatvállalás például nem valósulhat meg a kötelező feladatok terhére.
A törvény nem írja elő kötelező feladatként a település külterületének olyan mértékű fejlesztését és ellátottságának biztosítását mint amit panaszos és társai elvárnak. A hivatkozott jogszabályhely értelmében az önkormányzat tehát maga dönt - elsősorban anyagi lehetőségeinek függvényében -, hogy kötelező feladatain túlmenően a lakossági igényeket milyen mértékben és módon tudja teljesíteni. Az Étv 6. §-ában meghatározott építésügyi feladatok - így különösen a jogszabályok keretein belül a településrendezési feladatkör ellátása - a helyi önkormyázatok testületeinek hatásköre. A településrendezés előírásait önkormányzati rendeletek tartalmazzák. A hivatkozott törvény 12. §-a irja elő, hogy a szabályozási tervben fel kell tűntetni a bel -és külterületek lehatárolását Figyelemmel arra, hogy a kérdéses terület külterület, az annak fejleszétéshez szükséges anyagi erő megteremtéséhez az önkormányzat központi támogatásra nem tarthat igényt. Ennek ellenére mint arról több esetben tájékoztatta a panaszost az önkormányzat - a megtartott lakossági fórumokon, majd különböző egyeztető megbeszéléseken (ahol a panaszos bizonyíthatóan jelen volt, hiszen az emlékeztetőket aláírta) - , anyagi erejéhez képest támogatta a lakosság által szervezett önerős útépítést. Így például az útépítés  tervezési költséghez bizonyítottan hozzájárult, és igyekezett a KHVM - től pályázat útján támogatást nyerni. Ez azonban nem járt sikerrel. A panaszost - türelmét kérve - arról tájékoztatta a polgármester, hogy az önkormányzat a gondokat ismerve, költségvetésük mértékéig keresi a mindenki számára elfogadható megoldást. A rendelkezésre álló adatokból megállapítottam, hogy a szociális törvényben és a helyi rendeletben szabályozottak szerint a  kérdéses területen lakók az Önkormányzat Szociális irodája által biztosított támogatási formákat igénybe vehetik. A szociális szolgáltatásokat tíz gondozási központban végzik a városban, a Gáspár Gy. kert lakói a 7. sz. Gondozási Központhoz tartoznak. A családsegítői, gyermekjóléti feladatok ellátására létrejött városi szervezetek közül a Csapókerti Közösségi Ház segíti az  e területen élőket a szociális és mentálhigiéniás problémáik megoldásában. 
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az önkormányzat eljárása és  tett intézkedései megalapozottak voltak. A  hátrányos megkülönböztetés tilalmához és a szociális biztonsághoz fűződő alkotmányos jogokkal összefüggésben a felmerült visszásság nem igazolódott be, ezért a panaszt elutasítom

Budapest, 1999. október 7.

Gönczöl Katalin