OBH 1219/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:
	A panaszosok 1993. május 18-án kelt szerződés alapján megvásárolták a Rakamaz 405 hrsz.-ú ingatlant 1379 m2 területtel. Később derült ki, hogy az eladó és a  telekszomszéd között létrejött telekalakítási szerződés alapján a terület csak 1366 m2.
Panaszosok szerint az eladó és a közreműködő ügyvéd félrevezette őket. Keresetben kérték a telekalakítási szerződés érvénytelenségének megállapítását, és büntető feljelentést is tettek a közreműködő ügyvéd ellen, de eredménytelenül, a keresetüket elutasították az első és másod fokú bírói eljárásban is, a nyomozást pedig bűncselekmény hiányában megszüntették. Az ügyvéd ellen fegyelmi eljárást is kezdeményeztek. Az Ügyvédi Kamara elrendelte a fegyelmi eljárást, de egyben felfüggesztette azt a  büntető ügy jogerős befejezéséig.
A panaszosok kifogásolták a  Nyíregyházi Körzeti Földhivatal (továbbiakban: Földhivatal) eljárását is amiatt, hogy a telekalakítási szerződést a nyilvántartáson átvezette, pedig az később érkezett a Földhivatalba, mint a panaszosok adásvételi szerződése.  A panaszosok a nyomozóhatóságok és a Földhivatal eljárásának kivizsgálását kérték.

Az érintett alkotmányos jogok:
•	A Magyar Köztársaság  független, demokratikus jogállam. A jogállamiságból következik a  jogbiztonsághoz való jog, mely magában foglalja az állampolgár tisztességes eljáráshoz való jogát [Alkotmány 2. § (1) bekezdés.]
•	A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. Jelen esetben a tulajdonosoknak azt a jogát, hogy ingatlanuk területét a belegyezésükkel csökkenteni nem lehet. [Alkotmány 13. § (1) bekezdés.] 

A megállapított tényállás és a  vizsgálat megállapításai:
	A panaszosok 1997. augusztusában személyesen adták elő a panaszukat, melyet szeptemberben írásban kiegészítettek. Csatolták a városi ügyészség és a Főügyészség határozatát, a megyei ügyvédi kamara tájékoztatását, földhivatali határozatokat, valamint a tulajdoni lap másolatokat.
Az okiratok alapján a következő tényállást állapítottam meg:
A panaszosok a szóban forgó ingatlant 1379 m2 területtel vásárolták meg 1993. május 18. napján. Az ingatlan megtekintése során az eladók arról tájékoztatták, őket, hogy a telekhatár az utcafronti kerítésen túl a lakás háta mögött húzódik. Ezt a részt a szomszéd használja, amit a panaszosok tudomásul vettek. A vételár kifizetését szeptember 30-ig vállalták. A szerződés 4. pontja szerint az eladók csak a teljes vételár megfizetését követően engedélyezték a tulajdonjog bejegyzését a vevők javára és erről a későbbiekben külön nyilatkozatot tesznek.
Augusztus 19-én az ügyvéd és az eladó arra kérte a panaszost, hogy járuljon hozzá az ingatlan 13 m2-rel történő csökkentéséhez.
Azt a területet kérték, amelyről a megtekintéskor azt a tájékoztatást adták, hogy azt a szomszéd használja. A jószomszédi kapcsolat érdekében a panaszosok ehhez hozzájárultak, és az 1366 m2 módosított területtel az ügyvéd elkészítette az új adásvételi szerződést, amely tartalmazta a vételár kifizetéséről szóló nyilatkozatot is és amit a Földhivatal 1993. augusztus 25-én iktatott.
A szerződés 6. pontja szerint az ingatlan eladói az 1993. április 10-én kelt telekhatár rendezési megállapodásban rendezték az ingatlan telekhatárát, melyben rögzítették, hogy a szóban forgó ingatlan területe 1379 m2-ről 1366 m2 -re változott. E szerződés alapján a földhivatal a tulajdonjogot 1994. április 22-én a nyilvántartásba bejegyezte.
Utóbb e bejegyzési határozatot és a telek területének csökkenéséről szóló határozatot a panaszosok megfellebbezték, mert úgy gondolták, hogy az eladók becsapták őket a közreműködő ügyvéd segítségével. Feltételezték ugyanis, hogy a szóban forgó 13 m2 terület a természetben nem ott található, ahol azt az eladók megmutatták. Ezt a gyanújukat erősítette az a tény, hogy a földhivatalnál fekvő okiratok között megtalálták az 1998. május 18-án kötött szerződés olyan példányát, amelyikben az ingatlan területe 1379 m2, és olyan példányát is, amelyben 1366 m2. 
A fellebbezési eljárásban a Szabolcs- Szatmár- Bereg megyei Földhivatal (továbbiakban: Megyei Földhivatal) a megtámadott határozatokat megsemmisítette és a Földhivatalt új eljárására utasította amiatt, hogy a telekalakítási szerződéshez csatolt vázrajzhoz hiányzott az építésügyi hatóság jóváhagyó határozata, ami belterületi földrészlet esetében a telekalakításhoz előzetesen szükséges. Az új eljárásban a Földhivatal megkereste Rakamaz Polgármesteri Hivatalát, hogy záradékolja a telek-határrendezési vázrajzot. A Polgármesteri Hivatal előbb elutasító határozatot hozott, majd újabb kérelemre a hozzájárulást megadta. A panaszosok a jóváhagyó határozatot megfellebbezték. A Szabolcs-Szatmár -Bereg megyei Közigazgatási Hivatal a fellebbezést úgy bírálta el, hogy az első fokú határozatot megsemmisítette, és az építésügyi hatóságot új eljárásra utasította.
Megállapította ugyanis, hogy az ingatlan-nyilvántartásban a kérdéses ingatlanokat már a területrendezés utáni új területtel tartják nyilván, ezért a jóváhagyó határozat okafogyott. Az új eljárásban az első fokú építésügyi hatóság újra jóváhagyó határozatot hozott, mert megállapította, hogy a telekalakításról szóló földhivatali határozat még nem emelkedett jogerőre, ezért az első fokú határozat szükséges a területrendezési eljárás befejezéséhez. A Közigazgatási Hivatal a jóváhagyó határozat ellen a panaszosok által ismét benyújtott fellebbezést elutasította.
A Földhivatal ezt követően felhívta a panaszolt ügyvédet a jóváhagyott vázrajz becsatolására. Az ügyvéd arról tájékoztatta a földhivatalt, hogy a vázrajz jóváhagyása ügyében közigazgatási per van folyamatban.
A P. 21.271/96. számú közigazgatási perre és a P. 22.023/97. számon  a telekhatár rendezési megállapodás érvénytelenségének megállapítása iránt folyamatban lévő perre tekintettel a Földhivatal visszaállította az ingatlanok eredeti területét, és a panaszosok tulajdonjogának bejegyzését felfüggesztette. A panaszosok a határozatot megfellebbezték, de azt a Megyei Földhivatal  elutasította azzal az indokkal, hogy a május 18-án kelt szerződés alapján tulajdonjogukat nem lehetett az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezni, mert az eladók ehhez nem járultak hozzá a teljes vételár kifizetéséig. A bejegyzéshez szükséges külön nyilatkozatot az 1993. augusztus 19-én kelt szerződés tartalmazta, amelyben az ingatlan területét 1366 m2-rel jelölték meg és utaltak arra a telekhatár rendezési megállapodásra, amelynek érvénytelensége iránt per van folyamatban, és amely alapján ezért a tulajdonjog bejegyzése szintén nem lehetséges.
2000. október 26-án történt érdekődésemre a Földhivatal vezetője arról tájékoztatott, hogy a szerződés érvénytelenségének megállapítása iránti perben az 1. Pf. 21.607/1998/3. számon jogerős ítélet született, melyben a panaszosok keresetét elutasították.
Ugyancsak jogerősen elutasította a Szabolcs- Szatmár- Bereg megyei Bíróság az 1. Pf. 21.237/1997/2. számú ítéletével a panaszosoknak a telekalakítási határozat felülvizsgálatára irányuló keresetét. Ennek alapján a Földhivatal a szóban forgó ingatlan területét jelenleg 1366 m2 területtel tartja nyilván, a panaszosok tulajdonaként. A panaszosok a bejegyzés ellen fellebbeztek, de fellebbezésüket a 30.932/1999. számon elutasították. A bejegyzési határozat jogerőre emelkedett. Ezzel a földhivatalnál az eljárás befejeződött.
	A fenti tényállás alapján megállapítom, hogy sem a Földhivatalt, sem a Megyei Földhivatalt eljárása során mulasztás nem terheli. Igaz, hogy a panaszosok és az eladók között 1998. májusában megkötött szerződést a Földhivatal korábban iktatta, mint a telekalakításról szóló szerződést, de a vételár teljes kifizetéséig a tulajdonjog átírására nem kerülhetett sor. 
Az 1998. augusztusában létrejött szerződés, amely az ingatlant már 1366 m2 területtel említette a bíróság megállapítása szerint is felbontotta az elsőként megkötött szerződést, és tartalmazta a teljes vételár kifizetésére irányuló nyilatkozatot is. Ez a szerződés később érkezett a Földhivatalhoz, mint a kifogásolt telekalakítási szerződés, melyhez szükséges hatósági jóváhagyásról a bíróság megállapította, hogy az  megfelelő. A Földhivatal helyesen járt el, amikor az eladók kifejezett  nyilatkozata nélkül a panaszosok tulajdonjogát nem jegyezte be a nyilvántartásba, és később is, amikor a peres eljárásokra tekintettel eljárását felfüggesztette. Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 37. § (1) bekezdése szerint, ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelybe az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe nem számít bele. 
Ezért a Földhivatal eljárásával kapcsolatban a fent említett alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A Földhivatal intézkedésének alapjául szolgáló bírósági határozatokkal kapcsolatban megállapítom, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 29. § (1) bekezdése értelmében  a bíróság eljárását és határozatait felülvizsgálni nincs hatásköröm. A bíróság ítélete az ügyben rám nézve is kötelező és a Földhivatal is ehhez van kötve.
A panaszosok 1999. szeptember 1-én benyújtott kiegészítésükben kérték az ügy további vizsgálatát amiatt, hogy a Legfőbb Ügyészség a felülvizsgálati kérelmüket elutasította. A panaszosok bejelentésére az ügyükben elsőként eljárt ügyvéd ellen indult nyomozást a Nyíregyházi Városi Ügyészség a közokirat-hamisítás büntette miatt bűncselekmény hiányában, a magánokirat-hamisítás vétsége miatt bizonyíték hiányában 1997. május 9-én megszüntette. A határozat ellen a panaszosok a Szabolcs- Szatmár- Bereg megyei Főügyészségen panaszt tettek. A panaszt a Megyei Főügyészség elutasította azzal az indokkal, hogy az iratokból kitűnően az ingatlan-nyilvántartásba hamis adatot nem jegyeztek be. A megvásárolt ingatlan valódi térmértéke 1366 m2. A nyomozás során nem  lehetett egyértelműen megállapítani, hogy a kérdéses szerződést ki javította át, illetve ki nyújtotta be a Földhivatalhoz. A gyanúsított a cselekmény elkövetését tagadta, az okiratot benyújtó személy nevét a Földhivatal nem rögzítette. Ilyen körülmények között törvényesen járt el a városi ügyészség, amikor a nyomozást megszüntette.
A fentiekkel kapcsolatban megállapítom, hogy a nyomozóhatóságok (rendőrség, ügyészség) a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek  A hatóságok a bizonyítási eszközöket és a bizonyítékokat egyenként és összességükben  szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Az országgyűlési biztos nem büntető ügyekben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozóhatóságok helyett történő további mérlegelésére. 
Az országgyűlési biztos vizsgálata csupán arra terjedhet ki, hogy az említett szervek az állampolgárok által tett bejelentéseket, panaszokat késedelem nélkül kivizsgálták-e, erről alakszerű határozatot hoztak-e biztosítva ezzel az állampolgár jogorvoslathoz való jogát. 
A panasz mellékleteiből kitűnik, hogy a panaszosok jogorvoslati kérelmeit az illetékes ügyészségek  megvizsgálták. Ezért a panasznak ezen részében további vizsgálatot nem tartok szükségesnek. 
A Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei Ügyvédi Kamara  intézkedésével kapcsolatban megállapítom, hogy a Kamara elnöke a panaszosok bejelentésére a panaszolt ügyvéd ellen megindította a fegyelmi eljárást, de azt a büntető ügy jogerős befejezéséig felfüggesztette. Kérte a panaszosokat, hogy a büntető eljárás jogerős befejezéséről tájékoztassák. Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 62. § (1)- (2) bekezdése szerint az eljárás alá vont ügyvéd elleni büntető eljárás jogerős befejezéséig a fegyelmi eljárást fel lehet függeszteni. A büntetőügyben eljáró hatóság ügyvéd ellen indított büntetőeljárásról és befejezéséről értesíti a kamarát. A Kamara elnöke tehát az ügyvédi törvényben foglaltaknak megfelelően járt el. A fegyelmi eljárás befejezéséről a panaszosoktól nincs információm, de a panaszhoz küldött kiegészítésekben a Kamara elnökének további intézkedését nem kifogásolták.
A fentiek alapján a vizsgálatot a földhivatal és a nyomozóhatóságok, valamint az ügyvédi kamara eljárására vonatkozóan alkotmányos joggal összefüggő visszásság hiányában lezárom. A bíróság eljárására és az ítéletek megállapításaira  vonatkozó panaszt hatáskör hiányában nem vizsgáltam. Erről a panaszosokat és az ügyben eljáró hatóságokat a jelentés egy példányával értesítem.

Budapest, 2001. június 5.

Gönczöl Katalin