OBH  945/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Kántor Ferenc

A vizsgálat megindítása

Panaszosok az Országgyűlési Biztosok Hivatalához intézett beadványukban sérelmezték Ráckevei Körzeti Földhivatal eljárását, továbbá, hogy törvényi tilalom ellenére jogi személy termőföld tulajdonjogát törvénytelenül szerezte meg, illetve, hogy egyik panaszos csak részaránytulajdona egy részének megfelelő aranykorona értékű földet kapott.

Az iratok alapján a jogbiztonság (Alkotmány 2. § (1) bekezdés), valamint a tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § (1) bekezdés) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el.

Tájékoztatás, valamint adatok, iratok megszerzése céljából megkerestem a Ráckevei Körzeti Földhivatalt (Földhivatalt), valamint a Pest Megyei Földhivatalt, továbbá a  FVM Fővárosi és Pest Megyei Földművelésügyi Hivatalát (FM Hivatalt) is. 

Megállapított tényállás

Panaszosok részaránytulajdonosok, akiknek részaránytulajdonát a Dunavarsányi Termelő-szövetkezet (Tsz.) tulajdoni különlapján tartják nyilván.

Az említett Tsz. 12/831. számú tulajdoni különlapján lévő bejegyzés tanúsága szerint egyik panaszos a 65,41 aranykorona értékű részaránytulajdonnal rendelkezett, mely részaránytulajdonból a földkiadó bizottság az 1994. december 12-én kelt és a 12-V/10/94. számú határozatával 41,61 aranykorona értéknek megfelelő földet adott ki a dunavarsányi 0138/20. helyrajzi számú táblából. E panaszos részére további 23,8 aranykorona részaránytulajdonnak megfelelő föld kiadása azonban még nem történt meg.

A másik panaszos a Tsz. 12/2121. számú különlapján olvasható bejegyzés tanúsága szerint 6,04 aranykorona értékű részaránytulajdonnal rendelkezett, melynek fejében a földet e panaszos részére a földkiadó bizottság határozatával már kiadta a dunavarsányi 0138/17. helyrajzi számú táblából, 6,17 aranykorona értékben. A szántó művelési ágú termőföld tulajdonjogát a Földhivatal az ingatlannyilvántartásba az 56334/1998. számú és 1996. VII. 8-án kelt határozatával panaszos nevére bejegyezte. 

Panaszosok sérelmezték, hogy egyikük 23,8 aranykorona részaránynak megfelelő értékű termőföldhöz nem jutott hozzá, továbbá, hogy nem megfelelő választ adott a Földhivatal arra a panaszosi kérdésre, hogy az említett Tsz. "....milyen jogcímen és milyen számú határozatok alapján vált tulajdonosává a dunavarsányi 0138. helyrajzi számú területből 23 hektár mértékben.", továbbá, hogy a dunavarsányi 0138/17. számú, 18,3998 hektár térmértékű földet a Tsz. kárpótlási jegyért vásárolta meg, melyet eladott az "AQUA" Kft-nek, ami nem volt törvényes.
Egyik panaszos azt is sérelmezte, hogy a beadványának, az Országgyűlési Biztosok Hivatalában dolgozó egyik - névszerint megemlített - ügyintézője a beadvány intézése során ..." szándékosan nem tesz eleget hivatali kötelezettségének". Mint panaszos írja "Időhúzással kívánta a más okból való január 1-i felmentését - de ezt az ügyet akkor sem intézte törvényesen." 

Jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

1.  Az 1992. évi II. törvény 13. § (3) bekezdése és annak a)-d) pontjai azt rendeli, hogy: "A mezőgazdasági szövetkezet a közös használatában álló, továbbá a bármilyen címen tulajdonába került földekből - helyrajzi szám szerint meghatározva - elkülöníti
a) a tagok, a velük azonos jogállású személyek és a kívülállók (a továbbiakban együtt: részarány-földtulajdonos) tulajdonában levő földet,
b) a tulajdonviszonyok rendezése érdekében, az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról szóló 1991. évi XXV. törvény (a továbbiakban: Kpt.) 17. §-ában meghatározott földalapot,
c) a Magyar Állam tulajdonában lévő földeket,
d) a Kpt. 15-16. és 18-20. §-aiban meghatározott földet az ott megjelölt árverés céljára.”

Panaszosok által a Kárpótlási Hivataltól beszerzett és becsatolt, de a Tsz. által készített földalapelkülönítési tervezetből egyértelműen megállapítható, hogy a dunavarsányi 0138. helyrajzi számú tábla egy részét a Tsz. a részaránytulajdonosok földigényének kielégítésére különítette el, másik részét pedig az 1991. évi XXV. törvény (Kpt.) 17. §-ában megjelölt (tagi, alkalmazotti) földalapba helyezte a hivatkozott 1992. évi II törvény rendelkezéseivel összhangban. 

A Tsz. azonban a panaszolt 0138. helyrajzi számú  táblából a Kpt. 15; 16; 18; 20; §-aiban megjelölt (kárpótlási árverésen értékesítendő) földalapba földet nem jelölt ki. Ennek ellenére állítják panaszosok, hogy a Tsz. a dunavarsányi 0138/37. helyrajzi számú és 18,3998 hektár térmértékű földet a Tsz. kárpótlási jegyért vásárolta meg. Könnyen belátható, hogy mivel a Tsz. a panaszolt táblát a kárpótlási földalapba nem jelölte, így a panaszolt föld a kárpótlási földalapba nem került, s ennélfogva az említett föld kárpótlási jegyért megvásárolható nem volt. A Kpt. szerint pedig kárpótlási árverésen termőföldet csak magánszemély szerezhetett, jogi személy (Tsz.) azonban nem.

A termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény hatályba lépésének - 1994. július 27. - napjától termőföld tulajdonjogát - ideértve a részaránytulajdonként meghatározott tulajdont is - termelőszövetkezet nem szerezheti meg. A Tsz. azonban a törvényben meghatározott időpont előtt (1993-ban) tagjaitól vásárolt részaránytulajdont, mely vásárlást a jogszabály nem tiltotta. E vásárolt részaránytulajdonnak megfelelő aranykorona értékű földet a hatályos jogszabályok rendelkezései szerint a földkiadó bizottság a 30/V/96. számú határozatával a Tsz. tulajdonába adta. Így a Tsz. jogosan szerezte meg e földnek a tulajdonjogát. 

Ami pedig  konkrétan a dunavarsányi 0138/37. helyrajzi számú 18,4999 hektár térmértékű - időközben (1994.) a termelésből kivont - de szántóként nyilvántartott és a Tsz-nek részaránykiadás jogcímén kiadott - földet illeti azt az AQUA Kft. mint jogi személy megvehette. S a Kft. mint a termelésből kivont (termőföldnek nem minősülő) földön - az illetékes bányakapitányság engedélye alapján - kavicsbányászatot folytat. Az viszont megállapítható volt, hogy az említett helyrajzi számú föld termelési ág változtatásának a földhivatalhoz történő bejelentése a Tsz. részéről csak két éves késéssel valósult meg, ezért e földet annak ellenére szántóként tartották nyilván, hogy a földet a földhivatal a 10073/1994. számú és 1994. III. 24-én kelt határozatával a termelésből kiengedte. Megállapítható volt, hogy az említett földre vonatkozó adásvételi jogügylet érvényes. Ezért panaszosnak az az állítása, hogy az említett föld nem volt forgalomképes, elidegenítése törvénytelen, ellentmond a tényeknek és a  hatályos jogszabályok rendelkezéseinek. 

A vizsgálat során megállapítható volt, hogy panaszosok állítása szerint a Tsz. tulajdonába került dunavarsányi 0138. helyrajzi számú ingatlanból 23 hektár térmértékű ingatlannal kapcsolatban feltett, már hivatkozott kérdésére a Földhivatal - 30 napot meghaladóan, de - írásban válaszolt. Tekintettel arra, hogy a dunavarsányi 0138. helyrajzi számú ingatlant más helyrajzi számú ingatlanokkal összevonták, majd az összevont ingatlanokat megosztották, s a megosztásnak megfelelően helyrajzi számozták - mely körülményt a kérdésfeltevésekor panaszos  figyelembe venni elmulasztott, ezért az adottnál pontosabb választ a Földhivataltól kérdésére nem kaphatott. 

Az Országgyűlési Biztosok Hivatala névszerint megjelölt ügyintézőjének, a beadvány intézése során végzett tényfeltáró munkája - tekintettel a panaszbeadvány bonyolultságára és az abban szereplő kérdések összetettségére is, mely egyebek mellett kiterjed hatásköröm vizsgálatán túl a tényállás megállapítására, az ehhez szükséges adatok összegyűjtésére, a beadvánnyal érintett szervek (Földhivatal, FM Hivatal) megkeresésére, s panaszos tájékoztatásának előkészítésére is - a beadványban foglalt állítástól eltérően sem kötelességszegőnek, sem időhúzónak nem minősíthető. 

Tekintettel arra, hogy a panaszosoknak mind a Földhivatal, mind a Országgyűlési Biztosok Hivatala ügyintézője ellen irányuló panasza vizsgálata során alkotmányos jogaikkal összfüggő visszásság megállapítható nem volt, ezért a kifejtettek alapján a beadványnak a megjelölt panasszal érintett részét alkotmányos visszásság hiányában el kellett utasítanom.

2. A 23,81 aranykorona értékű részaránytulajdonnak megfelelő termőföld kiadása elhúzódására vonatkozó panasz azonban az alábbiak szerint alapos.

A vizsgálat hivatkozik arra, hogy az Államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.) 3. §-ának (1) bekezdése azt rendeli, hogy: "A közigazgatási szerv eljárása során államigazgatási ügyben e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni."

Az Áe. 4. § (1) bekezdése szerint: "A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve – kérelemre vagy hivatalból – utasítja."

Az Áe. 15. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg."

Az Áe. 60. § bekezdése azt rendeli, hogy "Ha ez a fejezet másként nem rendelkezik, az itt szabályozott eljárásokban a II-IV. fejezet rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni."

A földrendező és a földkiadó bizottságokról szóló 1993. évi II. törvénynek a földkiadó bizottságok megszűnésének időpontjában hatályos 9/B. § (1) bekezdése szerint: "Ha a földkiadó bizottság a feladatainak végrehajtását a 9/A. § (1) bekezdésében, valamint (3) bekezdésének a) pontjában, továbbá a (4) bekezdésében meghatározott határidőig sem fejezi be, vagy a közgyűlés még ezt megelőzően megállapítja megszűnését, a földkiadó bizottság a még jogerős határozattal le nem zárt, folyamatban levő földkiadási ügyeket átteszi az FM hivatalhoz."

A (2) bekezdés úgy szól, hogy: "Az FM hivatal az (1) bekezdés rendelkezései alapján a hozzá áttett ügyekben a 4/B. § (5) bekezdésének szabályai szerint jár el."

A (3) bekezdés kimondja: "A földkiadó bizottság az eljárása során keletkezett iratokat a megszűnésétől számított 15 napon belül köteles áttenni az FM hivatalhoz."

Az 1993. évi II. törvény - 9/A. §-ának (1) bekezdésében, valamint (3) bekezdésének a) pontjában, továbbá (4) bekezdésében megjelölt okok miatt - az FM hivatalhoz áttett ügyek intézésére határidőt nem állapított meg. Ezért az említett okok miatt áttett ügyek intézésére a határidőt az Áe. 15. §-a szabta meg.

A vizsgálat rámutat arra, hogy az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) ÁB. számú határozatának indokolásában elvi éllel szögezte le: "Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás - adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen. 

Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. Az ügyfélnek ugyanakkor alapvető érdeke fűződik e döntés mielőbbi meghozatalához."

A rendelkezésre álló iratok alapján megállapítható volt, hogy az FM Hivatal - panaszos földkiadási ügyét az Áe. szerinti érdemi határozat meghozatalára nyitva álló határidő alatt nem intézte el - a földkiadó bizottság megszűnését követően a jogerős határozattal még le nem zárt, de hozzá áttett ügyben az ügyintézésre nyitva álló határidőben - 1997. II. 15. napjáig - határozatot nem hozott.

A vizsgálat megállapította, hogy mivel az FM Hivatal a hozzá áttett ügyet nem intézte el - a rendelkezésére álló 30 napos ügyintézési határidőt figyelmen kívül hagyva - panaszos földkiadási ügyében határozatot nem hozott, megsértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt - "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam" - rendelkezéséből folyó jogbiztonság alkotmányos elvét. Ez az eljárás ugyanakkor sérti a panaszos Alkotmányban rögzített tulajdonhoz való jogát (Alkotmány 13. § (1) bekezdés) is, mert panaszost mint részaránytulajdonost gátolja abban, hogy részaránytulajdonának megfelelő aranykorona értékű - a természetben létező konkrét helyrajzi számmal rendelkező - termőföldön az Alkotmány által biztosított tulajdonjogát gyakorolhassa. Ezért a Hivatal mulasztása a felhívott alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot idézett elő. 

Kezdeményezés

Az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság megszüntetése érdekében az 1993. évi LIX. törvény 21. § (1), (2), (3) bekezdésére hivatkozással - kezdeményezem Hivatalvezető úrnál hogy a Fővárosi és Pest Megyei FM Hivatal haladéktalanul hozzon panaszos földkiadási ügyében ingatlannyilvántartási bejegyzésre alkalmas határozatot, és - kérem, hogy kezdeményezésem tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve megtett intézkedéséről kezdeményezésem kézhezvételétől számított 30 napon belül tájékoztatni szíveskedjék. 

Jelentésem egy példányának megküldésével Panaszost, a Ráckevei, valamint a Pest Megyei Földhivatal, - illetve az FVM Fővárosi és Pest Megyei FM Hivatal - vezetőjét is tájékoztattam. 

Budapest, 2000. január 26.

Gönczöl Katalin