OBH 896/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos sérelmezte volt férje - aki a rendőrség hivatásos állományú tagja - által vele, valamint különböző hivatalokkal szemben tanúsított durva, agresszív, brutális, méltatlan magatartását. 
	A panasz tartalmazta azt is, hogy a volt férj többször megverte a panaszost és annak anyját, hatóság (bírósági végrehajtó) intézkedése közben hivatali fegyverével fenyegetőzött,  továbbá hogy több büntetőeljárás volt és van vele szemben folyamatban.
	A beadvány alapján felmerült a panaszos és édesanyja személyi biztonsághoz való joga sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el annak megállapítása érdekében, hogy a panaszos volt férje nem vált-e méltatlanná a hivatásos szolgálatra. A vizsgálat lefolytatására a Pest megyei főkapitányt kértem fel.

Érintett alkotmányos jogok
•	A szabadsághoz és a személyi biztonsághoz való jog (Alk. 55. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
1.	A panasz alapján megállapítottam, hogy nincs hatásköröm arra, hogy közreműködjek a panaszos és volt házastársa közti, megromlott viszonyukból adódó konfliktus megszüntetésében. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény  (továbbiakban: Obtv.) 16. §. (1) bekezdése alapján ugyanis az országgyűlési biztoshoz valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos joggal összefüggő sérelem vagy ennek közvetlen veszélye esetén lehet fordulni. Ilyen esetekben is feltétel az, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket a panaszos már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A panaszos beadványa ezeknek a feltételeknek nem felelt meg. A volt házastársak leginkább egymás között békés úton rendezhetik kapcsolatukat, amit végső esetben bírósági döntés pótolhat.

2.	A Pest megyei főkapitány arról tájékoztatott, hogy a panaszos volt férje valóban a rendőrség hivatásos állományú tagja. Közvetlen parancsnoka szerint munkáját jól végzi, rendelkezik a szolgálatellátáshoz szükséges elméleti, gyakorlati és szakmai jártassággal. Munkavégzésével kapcsolatban probléma még nem volt. Ezekre tekintettel szakmai alkalmatlanságának vizsgálata sem volt indokolt. 
	A főkapitány megállapította azt is, hogy a panaszos és egyik rokona feljelentést tett a volt férj és két másik rendőr ellen a Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál, valamint a Budapesti Katonai Ügyészségnél. A feljelentés szerint a volt férj 1998. december 16-án megakadályozta, hogy a panaszos és a bírósági végrehajtó a házastársak által közösen használt ingatlanba bemenjenek, továbbá a panaszost és a kíséretében megjelent rokonait a fegyverével megfenyegette. A nyomozó hivatal a Nyom. 103/1999. számú határozatában a nyomozást megtagadta, a katonai ügyészség pedig a B.VI.203/1999. szám alatt elrendelt nyomozást - mivel a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény - megszüntette.
	A főkapitányi tájékoztató tartalmazta továbbá, hogy a panaszos volt férjének szolgálati helye szerinti kapitányság vezetője - a nyomozó hivatalban és a katonai ügyészségen folyamatban volt büntetőeljárásokkal egyidőben - a panaszos és rokona kérelme alapján tényfeltáró vizsgálatot rendelt el, amit a büntetőeljárások befejezéséig felfüggesztett. A tényfeltáró vizsgálat alapjául szolgáló kérelem szerint a bíróság 1998. október 30-án végrehajtást rendelt el a panaszos volt férjével szemben annak érdekében, hogy a panaszos a közösen használt ingatlanba akadály nélkül bejuthasson és azt birtokba vehesse. 	A tényfeltáró vizsgálat eredményeként a kapitányság vezetője megállapította, hogy a szóban forgó végrehajtást 1998. december 16-án foganatosította a bírósági végrehajtó. A volt férj kérésére a végrehajtáson részt vett két munkatársa is, akiket a volt férj a kapuban várt. A két rendőr egy időben érkezett a panaszossal és a végrehajtóval a ház elé. Amikor a volt férj látta, hogy volt feleségén kívül, egy másik gépkocsiban 3 férfi is odaérkezett és a ház felé indultak, megragadta az oldalán lévő fegyvert és rájuk szólt, hogy üljenek vissza a kocsiba, mert csak volt feleségét és a végrehajtót engedi be az udvarba. A felszólított személyek ezután visszaültek a gépkocsiba. 
	A tényfeltáró vizsgálat során meghallgatott személyek elmondták azt is, hogy a panaszos volt férje polgári öltözetben volt, oldalán tokban volt a jogszerűen birtokolt, saját tulajdonát képező  önvédelmi fegyvere. A meghallgatott személyek arról nem nyilatkoztak egybehangzóan, hogy a volt férj kivette-e a tokjából a fegyvert vagy nem. Aki azonban úgy emlékezett, hogy kivette, elmondta azt is, hogy a fegyvert nem a markolatánál tartotta kezében és azzal nem tartott célra. A volt férj a fegyverrel kapcsolatban arra hivatkozott, hogy azt azért mutatta meg, mert félt a külön gépkocsival odaérkező férfiaktól.
	A bírósági végrehajtó meghallgatásakor megerősítette, hogy a végrehajtáson rajta kívül csak a panaszos és a volt férj vett részt. Az ő munkáját a volt férj nem akadályozta, a végrehajtás eredményes volt, a volt feleség (panaszos) a nála lévő kulccsal akadálymentesen kinyitotta a házat és oda bement.
	A tényfeltáró vizsgálat során beszerzett adatok alapján a volt férj munkahelyi vezetője - a kapitányságvezető - 2000. március 2-án megszüntette a vizsgálatot. Határozatában rámutatott, hogy a lefolytatott eljárás adatai alapján a panaszos volt férje és a végrehajtási eseményre érkező két rendőr nem követett el bűncselekményt. A volt férj azon magatartása, hogy szolgálaton kívül önvédelmi fegyverével megfenyegette a bírósági végrehajtásra, külön gépkocsival odaérkező három férfit, sem bűncselekmény, sem szabálysértés megállapítására nem volt alkalmas. Ezt bizonyítékaként utalt arra is, hogy a nyomozó hivatal megtagadta, a katonai ügyészség pedig megszüntette a nyomozást.
	Végül a főkapitányi tájékoztató szerint a panaszos volt férje ellen volt még folyamatban nyomozás hamis tanúzás miatt, de azt a Budapest IV-XV. kerületi Ügyészség bűncselekmény hiányában megszüntette. Ezen kívül hivatalos személy által kötelességszegéssel elkövetett vesztegetés miatt is folyt vele szemben eljárás, mely bírósági szakba került.
	A főkapitány tájékoztatását elfogadtam. Megállapítottam, hogy a panaszos és rokona kérelme alapján a volt férj munkahelyi vezetője a szükséges bizonyítási eljárást (tényfeltáró vizsgálatot) lefolytatta annak érdekében, hogy feltárja az 1998. december 16-án foganatosított bírósági végrehajtás körülményeit. A beszerzett adatok alapján sem bűncselekmény, sem szabálysértés elkövetésének alapos gyanúja nem merült fel, ezért a vizsgálatot megszüntette. Ezen döntés megalapozottságát nem vontam kétségbe. Az országgyűlési biztosnak ugyanis nincs módja, sem lehetősége további bizonyítékok beszerzésére. Az adott esetben a kapitányság vezetője volt abban a helyzetben, hogy megítélje, hogy a volt férj mint hivatásos rendőr nem tanúsított-e rendőrhöz méltatlan magatartást a bírósági végrehajtási eseményen. A kapitány úgy ítélte meg, hogy a volt férj magatartása nem szolgált alapul semmilyen felelősségrevonásra. Ezekre tekintettel megállapítottam, hogy a panaszos és édesanyja személyi biztonsághoz való joga nem sérült.
	Végül a panaszos teljes körű tájékoztatása szempontjából szükségesnek tartom annak megvilágítását, hogy a nyomozó hatóságok (rendőrség, ügyészség) a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik, végül meggyőződésük szerint bírálják el. Tekintettel arra, hogy az országgyűlési biztos nem büntetőügyekben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem történt. Ezekre figyelemmel a Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal nyomozást megtagadó és a Budapesti Katonai Ügyészség, valamint a Budapest IV-XV. kerületi Ügyészség nyomozást megszüntető határozatainak megalapozottságát sem vontam kétségbe.
	Végül nélkülözhetetlennek tartom a panaszost tájékoztatni arról, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 29. § (1) bekezdés f./ pontja szerint nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe a bíróságok tevékenységének kivizsgálása, illetve ilyen vizsgálat kezdeményezése. Ezért a volt férj ellen indult, bírói szakba került büntetőeljárással nem foglalkoztam.	
	Az ügyben összességében nem állapítottam meg az Obtv-ben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos emberi jogokkal összefüggő visszásságot. A vizsgálatot ajánlás nélkül fejeztem be.
	Megállapításaimról - a jelentés megküldésével - értesítem a panaszost, a Pest megyei rendőrfőkapitányt, valamint a Dabasi Rendőrkapitányság vezetőjét.

Budapest, 2001. április10.

Gönczöl Katalin