OBH 672/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Budai Andrea

Az eljárás megindítása:
Panaszos beadványában az APEH Vas Megyei Igazgatóságának (a továbbiakban: adóhatóság) eljárását sérelmezte. Előadta, hogy 1996 év óta - mint áfa-alany - 9 alkalommal kérelmezte az alanyi adómentességet, azonban kérelmeit nem vették figyelembe. Állítása szerint ezért fordult elő, hogy bevallási kötelezettség teljesítésének elmulasztása miatt több ízben mulasztási bírságot szabtak ki terhére. Álláspontja szerint az adóhatóság mulasztása miatt került ilyen helyzetbe, hiszen ez év januárjától már engedélyezték számára az alanyi adómentességet.
Az ügyben a vizsgálatot 1999. augusztus 4-én megindítottam.
A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem az adóhatóság vezetőjét tekintettel arra, hogy a panaszos által a rendelkezésemre bocsátott információk alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállására engedtek következtetni.

Az érintett alkotmányos jogok és az alkalmazott jogszabályok:
A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése
Az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény
Az általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:
A panaszos 1991. augusztus 01-i hatállyal jelentette be az adóhatóságnál az egyéni vállalkozói tevékenységének megkezdését és 1993. január 01-ei hatállyal jelentkezett be az általános forgalmi adó körbe.
A bejelentkezést követően 1993-94. években havi, 1995-98. közötti időszakban negyedévenkénti ÁFA bevallási kötelezettség terhelte.
Tekintettel arra, hogy a panaszos 1996 évben nem teljesítette bevallás benyújtási kötelezettségét, az adóhatóság 1996. augusztus 23-án és október 15-én kelt határozataival 8.000 Ft és 13.000 Ft mulasztási bírságot szabott ki.
Panaszos a határozatokkal szemben fellebbezést nem terjesztett elő, hanem 1997. március 19-én méltányossági kérelmet nyújtott be a kiszabott mulasztási bírságok 50 %-ának elengedésére vonatkozóan, s ezen beadványában egyidejűleg kérte az általános forgalmi adó alóli mentesítését 1997. január 01-i hatállyal.
Adóhatóság a kérelmet elutasította, ugyanakkor az ÁFA alóli mentesítés tárgyában fennálló tájékoztatási kötelezettségének nem tett eleget.
A méltányossági kérelemben írt mentesítési kérelmére ugyanis tájékoztatni kellett volna az adózót, hogy az adózás rendjéről szóló 1990. XCI. tv. (továbbiakban: Art.) 14. § (2) bekezdés értelmében az ÁFA nyilatkozatát megváltoztatni évközben nem lehet, azt csak a következő évre vonatkozóan előző év december 31-ig lehet megtenni.
Az adóhatóság - miután észlelte, hogy panaszos az 1997. évi április 21. esedékességű bevallását sem teljesítette 1997. július 3-án kelt határozatával 18. 000 Ft mulasztási bírsággal sújtotta. Panaszos jogorvoslati kérelmében előadta, hogy miután az ÁFA mentesség engedélyezésére vonatkozóan tájékoztatást nem kapott, azt elfogadottnak vélte és ezért nem nyújtotta be az esedékes bevallását.
Az adóhatóság az iratok ismételt felülvizsgálata után megállapította, hogy az adózó a tájékoztatási kötelezettségük elmulasztása miatt jóhiszeműen bízott abban, hogy mentességet élvez, így a mulasztási bírság összegét nulla forintra mérsékelte és határozatban tájékoztatta a panaszost a vonatkozó jogszabályokról.
Panaszos a tájékoztatásban foglaltak ellenére 1997. december 31-ig, az előírt határidőig sem az előírt nyomtatványon, sem más módon változásbejelentést nem tett, hanem a 9707. számú - 1998. február 16-án beadott éves bevallás „Nyilatkozat az 1998. évi adózási mód választásáról” rovatba írta, hogy „ÁFA mentességet kérek”.
A bevallás e részén az átalányadó választásáról kellett nyilatkozni, s ezen időszakban a nagy mennyiségű éves bevallás feldolgozása során nem várható el az adóhatósági dolgozóktól, hogy a rögzítendő adatokon túli bevallásra tett feljegyzéseket is értékeljék.
Miután a panaszos ténylegesen nem választotta az alanyi adómentességet, így 1998 évben is terhelte bevallási kötelezettség. Ennek nem tett eleget, így ismételten mulasztási bírsággal sújtották 18.000 Ft és 23.000 Ft összegben.
Panaszos az 1998. május 20-án kelt (8889786914. iktatószám) határozat ellen 1998. május 28-i érkezéssel fellebbezést nyújtott be, melyet elbírálás végett az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Adóügyi Főosztály Adóeljárási Osztályra felterjesztettek.
A másodfokú elutasító határozat (9280533150 iktatószám) 1998. szeptember 01-én került kézbesítésre.
A 8889962363. számú határozattal szemben is a törvényes határidőn belül jogorvoslati kérelmeket terjesztett elő és az Igazgatóságon 1998. október 01-én személyesen megjelent, amikor az Adóeljárási Osztály ügyintézője újra tájékoztatta az alanyi adómentesség választásának szabályairól, külön felhívta a figyelmét, hogy ezen bejelentést visszamenőleges hatállyal nem lehet megtenni. Minderről jegyzőkönyvet is vett fel a hivatal.
Adózóval ekkor pótoltatta ügyintéző az 1997. évi III. és IV. (ezen bevallások beadási törvényben előírt határideje: 1997. október 20-a, illetve 1998. január 20-a) - és az 1998. évi I-II-III. negyedévi 650. számú ÁFA bevallásait.
Panaszos személyes megjelenésekor 2 db „E AM Adatmódosító lap” másodpéldányát (1997. január 02-i és 1997. december 20-i keltezésűek) is vitte magával mintegy bizonyításképpen, hogy változásbejelentési kötelezettségének a törvényben előírt módon és nyomtatványon eleget tett. Adóhatság az irattári anyag, valamint a számítógépes ügyiratnyilvántartás felülvizsgálata, továbbá ezen Adatmódosító lapok feldolgozását végző Adóalany-nyilvántartó Osztállyal történt egyeztetés eredményeképpen ezt bizonyítékként nem tudta elfogadni, ugyanis a másodpéldányokon az igazgatóság részéről történő átvételt igazoló pecsét, ügyintézői aláírás nem szerepelt, ezen túlmenően a postára adás tényét sem tudta adózó minden kétséget kizáróan bizonyítani.
Panaszos 1998. október 01-én személyesen adta le a változásbejelentő lapot, amilyen az ÁFA törvény 49. §-a szerinti alanyi adómentességet választotta.
A változás hatályba lépésének időpontja a jogszabály értelmében 1999. január 01.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az adóhatóság azzal, hogy az adózás rendjéről szóló 1990. évi 1. § (5) bekezdésében előírt tájékoztatási kötelezettségének egy ízben nem tett eleget, a vizsgált alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott.
Az ügyben ajánlást nem teszek tekintettel arra, hogy a visszásságot az adóhatóság saját hatáskörében orvosolta. (A tájékoztatás hiányában kiszabott mulasztási bírságot nulla forintra mérsékelte, s mindenre kiterjedő részletes felvilágosítást nyújtott az alanyi adómentesség szabályozásáról.)

A vizsgálat feltárta továbbá azt is, hogy a panaszos az adóhatóság részletes tájékoztatása után sem tanúsított jogkövető magatartást, így a felhalmozódott tartozás kizárólag az ő magatartására vezethető vissza, az adóhatóság eljárása tehát nem okozott az alkotmányos jogaival összefüggésben visszásságot.

Budapest, 1999. november 22.

Dr. Polt Péter