OBH 463/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A Kossuth Rádió " Magyarországról jövök " című műsorában elhangzott riport szerint az apa kiskorú gyermekeit rendszeresen bántalmazta. A gyermekek bántalmazása akkor derült ki amikor a legfiatalabb gyermek elmenekült otthonról, csak a rendőrség segítségével találták meg. Az apa ellen kiskorú veszélyeztetésének alapos gyanúja miatt büntetőeljárás indult.
	Mivel az ügy összefüggésbe hozható az ifjúság Alkotmányban rögzített védelemhez való jogával, ezért hivatalból vizsgálatot indítottam.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya
16. § A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
68. § (1) Ha a szülő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(2) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén
b) kötelezi a szülőt, hogy gyermekével keressen fel valamely családvédelemmel foglalkozó személyt vagy szervezetet,

A tényállás és a vizsgálat megállapításai
	A kiskorú veszélyeztetése büntette miatt indult bűnügyben a Bács--Kiskun Megyei Főügyészség a nyomozást 1998. júliusában megszüntette, mert a nyomozás adatai szerint nem volt megállapítható a bűncselekmény elkövetése.
	A határozat ellen az apa ügyvédje a Legfőbb Ügyészségen panaszt nyújtott be. A Legfőbb Ügyészség a panaszt alaptalanak találta, ezért elutasította.
	Az illetékes polgármesteri hivatal az esetről a rendőrkapitányság telefonhívásából és a rádióban elhangzott riportból szerzett tudomást. 
	Ezt követően megkezdték a család gondozását. Jegyzőkönyvet vettek fel a gyermekeket tanító pedagógusokkal, akik úgy nyilatkoztak, hogy a gyermekeken soha nem láttak külsérelmi nyomokat, nem volt tudomásuk arról, hogy a család életében működési zavar lenne. Az osztályfőnökök írásbeli pedagógiai jellemzést adtak a gyerekekről. Meghallgatták a nagyszülőt, véleményt kértek az apa munkáltatójától. Jegyzőkönyvet vettek fel az anyával és a gyerekekkel, akik elismerték, hogy az apa a gyermekeket és az anyát is bántalmazta. 
	A településen a családgondozói feladatokat is ellátó védőnő környezettanulmányt készített a családnál.
	1998. májusában a család három kiskorú gyermekét a jegyző védelembe vette.
	Júniusban az anya kérelmére a család rendkívüli gyermeknevelési támogatást kapott. (Az apa ekkor előzetes letartóztatásban volt, ezért az ő jövedelmére a család nem számíthatott.)
	Júniusban az apa előzetes letartóztatását megszüntették, szabadlábra helyezték. Ezt követően a családgondozó rendszeresen látogatta a családot, kérte, hogy a Nevelési Tanácsadó pszichológusának segítségét vegyék igénybe, időpontot is egyeztetett a pszichológussal. A Nevelési Tanácsadó nem a család lakóhelyén van, ezért az odautazás is problémát jelentett nekik. Az apa feleslegesnek tartotta a pszichológus segítségének igénybe vételét, feleségét, gyerekeit sem engedte el hozzá. Ezt a pszichológus jelezte az illetékes jegyzőnek.
	A családgondozó decemberben kérte a védelembe vétel felülvizsgálatát. A felülvizsgálat során megállapították, hogy a legidősebb gyermek védelembe vételét indokolatlan tovább fenntartani, ezért azt megszüntették. A két kisebb gyermek védelembe vételét továbbra is fenntartották, a családot kötelezték arra, hogy a Nevelési Tanácsadó pszichológusának segítségét vegyék igénybe.
	A következő év januárjában a családgondozó leterheltségére hivatkozva felmentését kérte, ettől kezdve a család életét másik családgondozó kísérte figyelemmel. Az apa ekkor még mindig elzárkózott attól, hogy a család problémáit pszichológus segítségével próbálják megoldani, a családgondozó felajánlott segítségét inkább zaklatásnak tekintette. 
	A problémát úgy oldották meg, hogy a pszichológus kéthetente a szülők lakhelye szerinti gyermekjóléti szolgálatnál tartott foglalkozást az anya és a két kisebb gyerek részére, az apát pedig otthonukban kereste fel. Az apa ellenállását azzal is sikerült oldani, hogy felvilágosították arról, a védelembe vétel nem végleges megoldás, az a gyermekek érdekében történt, csak addig kell fenntartani, amíg a család életében működési zavarok vannak.
	A gyermekjóléti szolgálat és a gyermekeket tanító pedagógusok között jó kapcsolat alakult ki. Az 1999/2000-es tanévben a gyermekekkel magatartási problémák nem voltak, tanulmányi eredményük gyenge, ebben segítséget igényeltek és kaptak. 
	A gyermekjóléti szolgálat vezetőjének tájékoztatása szerint a család folyamatos gondozásával elérték azt, hogy a gyermekek védelembe vételének további fenntartására már nem volt szükség, ezért azt a jegyző folyó év júniusában megszüntette. Ebben az évben megszületett a család negyedik gyermeke, a védőnő rendszeresen látogatja őket, a családot gyermekjóléti alapellátásban továbbra is gondozzák.
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a gyermekek veszélyeztetettségének észlelése után az illetékes jegyző a szükséges intézkedést megtette, a kiskorúakat védelembe vette. A gyermekjóléti szolgálat a család életét figyelemmel kísérte, segítségükre voltak. A védelembe vételt addig tartották fent, amíg arra szükség volt, a család életét továbbra is figyelemmel kísérik. 
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy a kiskorúak alkotmányos jogai attól kezdve, hogy a hatóságok tudomást szereztek bántalmazásukról nem sérültek, ezért az Obtv 17.§ (1) bekezdése alapján a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. augusztus 15.

Gönczöl Katalin