OBH 444/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához benyújtott beadványában kifogásolta, hogy öt éve állami gondoskodás alatt álló, szenvedélybeteg unokája folyamatos szökéseit nem tudták megakadályozni, szenvedélybetegségét nem kezelték. 
A panaszos által beküldött és az illetékes gyámhivataltól bekért iratokat áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás

A panaszos unokájának szülei elváltak, a bíróság a panaszos unokáját az apánál helyezte el. Az apa vállalkozó, munkája miatt nem tudott kellő figyelmet fordítani gyermeke nevelésére, az anya alkoholista, nem törődött gyermekével. A gyermek feltehetőleg a következetes nevelés hiánya miatt rossz társaságba keveredett, csavargott, az idős nagyszülők sem tudták nevelését vállalni. A fentiek miatt az illetékes gyámhatóság a kiskorút intézeti nevelésbe vette.

A gyermeket Székesfehérvárra, majd Soponyára helyezték. Folyamatos szökései miatt a Szociális és Családügyi Minisztérium ( korábban: Népjóléti Minisztérium )  Kalocsai  Gyermekotthonába került. Ez a gyermekotthon speciálisan  a problémás gyermekek ellátására alakult, de a kiskorú innen is megszökött. Eddigi legutolsó gondozási helyéül  a mezőfalvai lakóotthont jelölte ki a gyámhivatal, de a gyermek innen is folyamatosan szökött. A panaszos 
beadványában leírta : „.... az otthonokból való szökéseit rendszeres rendőrségi körözések követték...” „... környezetei- érzékelve szenvedélybetegségét, súlyos személyiségzavarát- mindenütt személyesen óvták, intették...” „...eredménytelen maradt minden szakszerű és laikus intelem...”

A utolsó gondozási helyének  vezetője és pszichológusa szerint szökései és szenvedélybetegsége miatt egészséges gyermekek között nem nevelhető, ezért a szakemberek kérték speciális gyermekotthoni, illetőleg drogelvonó intézményi elhelyezését. A gyermek az intézeti nevelésbe vétel felülvizsgálatakor maga is kérte a gyámhivatal segítségét. Jegyzőkönyvi nyilatkozata szerint nem tud egyedül megbírkózni problémájával, elvonókúrán és gyógykezelésen szeretne részt venni. Az apa ugyanekkor úgy nyilatkozott, hogy továbbra sem vállalja gyermeke nevelését.

A kiskorú folyó év február 25-étől április 4-éig a Fejér Megyei Szent György Kórház rehabilitációs osztályán részesült gyógykezelésben, május 1-étől elhelyezést nyert a sárszentlőrinci Rehabilitációs Intézetben.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya

67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

51/1986. (XI. 26.) MT rendelet a kiskorúakról való állami gondoskodásról, valamint a szülő és a gyermek kapcsolattartásának szabályozásáról ( hatályos 1994. 02. 01-től 1997.10. 31-ig )
6. § (1) Ha a kiskorú testi, értelmi vagy erkölcsi fejlődését környezete veszélyezteti, s a védő- és óvóintézkedések nem vezettek eredményre, illetőleg azoktól eredmény nem várható, továbbá ha a gyermek nevelése - magatartása miatt - a családban nem biztosítható, a gyámhatóság a kiskorút intézeti nevelésbe veszi.

1997. évi XXXI törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról 

157. § (1) A törvény hatálybalépését megelőzően intézeti nevelésbe vagy állami nevelésbe vett gyermek további ellátásának indokoltságát a hatálybalépést követő 2 éven belül felül kell vizsgálni, és fenntartása esetén az intézeti gyámságot megszüntetve gyámot vagy hivatásos gyámot kell rendelni.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról

172. §  (3) A jegyző a Gyvt. 157. § (1) bekezdésében meghatározott felülvizsgálat elvégzése céljából átteszi az intézeti és állami nevelésben lévő gyermek ügyiratát az illetékes gyámhivatalhoz. A gyámhivatal gondoskodik a felülvizsgálat elvégzéséről, feltéve, hogy azt megelőzően az intézeti vagy állami nevelés megszüntetésére, illetve megszűnésére nem került sor. A felülvizsgálat elvégzéséig az intézeti gyám jogköre változatlan.

15/1998. (IV. 30.) NM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó gyermekjóléti, gyermekvédelmi intézmények, valamint személyek szakmai feladatairól és működésük feltételeiről

86. § (1) Ha a gondozott, illetve egyéb okból ellátásra befogadott gyermek engedély nélkül eltávozott a gondozási helyéről vagy oda a számára előírt időpontban nem tért vissza (továbbiakban együtt: eltűnt gyermek), az ellátást nyújtó megkíséreli felkutatni a tartózkodási helyét.
(2) Ha az eltűnt gyermek 14 éven aluli vagy betegsége, fogyatékossága miatt magáról gondoskodni nem tud, haladéktalanul, egyéb esetben 24 órán belül az ellátást nyújtó megkeresi az illetékes rendőri szervet az eltűnt gyermek felkutatása érdekében. Egyúttal közli az eltűnt gyermek személyi adatait, személyleírását, az azonosítására alkalmas jellegzetességeit (pl. sebhely, műtéti heg, tetoválás, anyajegy, beszédhiba, terhesség), az eltűnéskor viselt ruházatát, az eltűnés körülményeit, és a vélt feltalálási helyeket, valamint átadja az azonosításra alkalmas fényképet.

130. § (1) A Népjóléti Minisztérium (jelenleg Szociális és Családügyi Minisztérium)  országos illetékességgel speciális gyermekotthont működtet (a továbbiakban: NM gyermekotthon).
(2) Az NM gyermekotthona működésére a speciális gyermekotthonra vonatkozó rendelkezéseket - a 131-135. §-ban foglalt eltérésekkel - kell alkalmazni.
131.§ (1) Az NM gyermekotthon - átmeneti időre - mindaddig biztosítja a 10. életévét betöltött, súlyos beilleszkedési, magatartási vagy tanulási zavarokkal küzdő átmeneti vagy tartós nevelt gyermek (a továbbiakban: nevelésbe vett gyermek) teljes körű speciális ellátását, oktatását, képzését, amíg korábbi környezetéből való távolléte indokolt.
(2) Az NM gyermekotthonban annak a nevelésbe vett gyermeknek az elhelyezése indokolt, akinek a környezetéből való átmeneti kiemelését
a) tanulmányai folytatása, illetve befejezése, vagy
b) a fejlődésére hátrányos következményekkel járó személyes kapcsolatok megszakítása indokolja.

A vizsgálat megállapításai

A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy a panaszos unokája családja részéről nem számíthatott arra a gondoskodásra, amely megfelelő testi és szellemi fejlődéséhez szükséges, ezért ezt a feladatot az államnak kellett átvállalnia.

A gyámhatóság, majd a helyébe lépő gyámhivatal jogszabályi kötelezettségének eleget tett, amikor a kiskorút intézeti nevelésbe vette, majd jogszabályváltozás miatt az intézeti nevelésbe vételt felülvizsgálta, a kiskorút átmeneti nevelésbe vételéről hozott határozatot.

A panaszos is utalt rá, hogy a szökött gyermeket a jogszabályi előírásoknak megfelelően köröztették, amikor a gyermekotthonban tartózkodott próbáltak segítségére lenni. Ezt bizonyítja a zártabb jellegű kalocsai gyermekotthonba  való elhelyezése is. 

Magyarországon jelenleg a gyermekotthonok nyitottak, az állami gondoskodás alatt álló gyermekek ezekből a nyitott gyermekotthonokból általában külső iskolákba járnak, hazajárnak szüleikhez, a távozást és a visszaérkezést házirend szabályozza, de a gyermekotthon nyitottsága miatt az ott elhelyezett gyermekeknek lehetőségük van a szökésre. Szökés esetén az intézmény vezetőjének kötelessége köröztetni a gyermeket. A rendőrség a körözött gyermek adatait regisztrálja, ha igazoltatások során a gyermek előkerül visszaviszik a gyermekotthonba, ahonnan ismét megszökhet. 

A Szociális és Családügyi Minisztérium ( korábban: Népjóléti Minisztérium ) fenntartásában lévő úgynevezett speciális gyermekotthonok valamivel zártabb jellegűek. Ezekben a gyermekotthonokban is a házirend határozza meg a gondozottak kimenőjét, az oktatás intézményen belül folyik, a kimenőt bizonyos magatartási szabályok betartásához kötik, azt " ki kell érdemelni " ezért ezekből az intézményekből nehezebb megszökni, de nem lehetetlen. A panaszos unokáját  a kalocsai speciális gyermekotthonba helyezték. A cél nyilvánvalóan az volt, hogy a zártabb jellegű gyermekotthonban jobban figyeljenek a gyerekre, szökését megakadályozzák. Mivel ez  a gyermekotthon sem teljesen zárt, így a fiatalkorú szökését  nem tudták megakadályozni.

Felnőttkorú szenvedélybetegek esetében köztudott, hogy a beteg akarata és együttműködése nélkül nem lehet eredményes a gyógyításuk. Ez a gyermek-és fiatalkorúak esetében is igaz. A fiatalok esetében éppen ítélőképességük fejlettlensége miatt a társadalom felelőssége nagyobb, őket akaratuk ellenére is meg kellene óvni a káros környezeti hatásoktól, sok esetben önmaguktól is. Szerencsés esetben a speciális gyermekotthonban talál egy olyan nevelőt, akihez érzelmileg kötődik, a nevelő, a közösség kedvéért az intézményben marad, ekkor lehetőség nyílik a segítségnyújtásra.

Alkohol és/ vagy drogfüggőségi problémákkal küzdő fiatalok esetében nehézséget jelent, hogy országosan kevés az olyan  bentlakásos intézmény, amelyik a kezelésükre specializálódott.

Megállapítottam, hogy az egyedi esetben az eljáró szervek a jogszabályi előírásoknak megfelelően jártak el. A gyermek nevelését családja nem tudta biztosítani, ezért állami gondoskodásba vették, próbálták állapotának megfelelő gyermekotthonba helyezni, szökésekor köröztették.  A kiskorú maga is kérte a szakemberek segítségét, ezt követően gyógykezelésben részesítették, a számára orvosi segítséget is nyújtó, folyó év május 1-én megnyílt Rehabilitációs Intézetben elhelyezték

Fentiek alapján megállapítottam, hogy az ügyben eljáró szervek eljárása alkotmányos visszásságot nem okozott, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. § (1) bekezdése alapján a vizsgálatot lezárom.

Tájékoztatom, hogy 1998. óta  foglalkozom a speciális ellátást igénylő személyiségzavaros, szenvedélybeteg, folyamatosan szökésben lévő fiatalok problémájával. Ajánlásaimat a szociális és családügyi miniszter elfogadta, speciális gyermekotthonok létrehozására pályázatot írtak ki, kialakításuk folyamatban van, központi fenntartásban működő HIV pozitív, drog-és pszichiátriai betegek ellátására alkalmas intézmények létesítését tervezik.

Szökött gyermekek felkutatása és gondozási helyükre való visszaszállítása érdekében a  szociális és családügyi miniszter szakmai egyeztetést kezdeményezett az ORFK Bűnmegelőzési Osztályával.

Budapest, 2000. május 31.

Gönczöl Katalin