OBH 393/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása 
	A panaszos Tiszasas Önkormányzata Képviselő-testületének rendszeres szociális segélye ügyében hozott határozatát kifogásolta.
	Mivel a panasz összefüggésbe hozható az Alkotmány 70/E. §-ában rögzített szociális biztonsághoz való joggal, az ügyben vizsgálatot indítottam.
	Tájékoztatást kértem Tiszasas jegyzőjétől, és az iratok, valamint a helyi szociális rendelet másolatának megküldését kértem.

A megállapított tényállás
	A panaszos korábban Csépa községben lakott. Munkaképességét 67 %-ban elvesztette, ezért kérelmére rendszeres szociális segélyben részesítették, amelynek összege 10.960 Ft volt. A panaszos időközben lakóhelyet változtatott, Tiszasasra költözött, ezért a rendszeres szociális segély folyósítását az 1998. november 3-án kelt határozatban megszüntették 1998. október 31-i hatállyal. A határozatról értesítettek között szerepelt a Tiszasasi Polgármesteri Hivatal is, de az ügyintéző telefonon kérésemre arról tájékoztatott, hogy a megszüntető határozat az ügy összes irataival együtt csak 1998. december 14-én kelt levélben került át az új lakóhely szerint illetékes polgármesteri hivatalhoz.
	A panaszos 1998. december 9-én kelt kérelmében kérte új lakóhelyén a rendszeres szociális segély megállapítását. A képviselő-testület december 14-én tartott ülésén a kérelemnek helyt adott és a panaszost 1998. december 1-től 8.000 Ft rendszeres szociális segélyben részesítette. Az erről szóló határozatot 1999. január 14-én kapta kézhez. A panaszos azt kifogásolta, hogy ő már 1998. szeptemberében bejelentkezett állandó lakcímre Tiszasasra. Várta, hogy kapja továbbra is a segélyt, mivel erre nem került sor felkereste a polgármesteri hivatalt, ahol közölték vele, hogy a Csépai Polgármesteri Hivatal még nem küldte el a papírokat. A panaszos ismételten várt, majd december elején felkereste a polgármesteri hivatalt, de még mindig azt a választ kapta, hogy a papírok nem érkeztek meg. A panaszos ezért átutazott Csépára és személyesen vitte át az iratokat Tiszasasra.
	Megkeresésemre Tiszasas jegyzője arról tájékoztatott, hogy a panaszos csak 1998. december 9-én kereste fel a hivatalt és terjesztette elő kérelmét. A megállapított rendszeres szociális segély összege valóban alatta maradt a korábban részére folyósított segély összegének, de Tiszasason a rendszeres szociális segélyben részesülők ezt az összeget kapják. A segély összegének meghatározása az önkormányzat szűkös költségvetésének figyelembevételével történt. Jelenleg folyik az önkormányzat rendeleteinek felülvizsgálata, így a szociális rendeletet is módosítják a központi jogi szabályozás alapján. Telefonon történő érdeklődésemre megtudtam, hogy a szociális rendelet módosítására még nem került sor. A megküldött 10/1996. (X.15.) számú szociális  rendelet nem tartalmaz a rendszeres szociális segélyre vonatkozó szabályokat.

A vizsgálat megállapítása és az érintett alkotmányos jog
	A szociális igazgatásról és a szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. tv. 37/A. § (1) bekezdése szerint a települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki
	a/ a 18. életévét betöltötte, de aktív korú és munkaképességét legalább 67 %-ban elvesztette, illetve vakok személyi járadékában részesül,
	c/ aktív korú nem foglalkoztatott, feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított.
	(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában nem biztosított a megélhetése az (1) bekezdés a/ pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80 %-át.
	37/D.§  kimondja, hogy a rendszeres szociális segély havi összegének megállapítására a 36.§ rendelkezéseit értelemszerűen kell alkalmazni azzal az eltéréssel, hogy az aktív korú, nem foglalkoztatott személy esetében az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 70 %-a az irányadó. A 36.§ (1) bekezdése szerint a jövedelempótló támogatás összegét úgy kell megállapítani, hogy az
	a/ a jövedelemmel nem rendelkező munkanélküli jogosultság esetén érje el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80 %-át.
	Megállapítottam, hogy a panaszos a szociális törvény 37.§ (1) bek. a/ pontjának hatálya alá tartozik, mivel aktívkorú, de munkaképességét 67 %-ban elvesztette. Tehát a rendszeres szociális segély havi összegének megállapítására az ő esetében a 36.§ (1) bek. a/ pontját kell alkalmazni. Vagyis a rendszeres szociális segély havi összegének el kell érnie az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80 %-át. Ez 1998-ban, a határozat meghozatalakor nem havi 8.000 Ft., hanem havi 10.960 Ft lett volna.
	Megállapítottam, hogy a tiszasasi önkormányzat képviselő-testülete a magasabb szintű jogszabállyal - a szociális törvénnyel - ellentétesen állapította meg a rendszeres szociális segély összegét.
	Az önkormányzat szűkös költségvetési forrásaira való hivatkozás nem felmentés a szűkített ellátási forma alkalmazására még akkor sem, ha ezek az érvek tényszerűek. Az Alkotmány 70/E. §-a szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. A Magyar Köztársaság ezt a jogot a társadalombiztosítás és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg. A szociális intézmények rendszerébe tartozik a szociális törvényben meghatározott pénzbeli juttatások köre, így a rendszeres szociális segély is. A tiszasasi önkormányzat ugyan helyi rendeletében nem szabályozta a rendszeres szociális segélyt, de gyakorlatában ezt az ellátási formát az Alkotmány előírásával ellentétesen alkalmazta. Az Alkotmány ugyanis kimondja, hogy a helyi szabályozás nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabályokkal.
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy tiszasas önkormányzata visszásságot okozott mind a szociális biztonsághoz, mind a jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben. 
	Megállapítottam továbbá, hogy Csépa Község Polgármesteri Hivatala megsértette az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv. 7.§ (1) bekezdését. Már 1998. november 3-án meghozott határozatával megszüntette a rendszeres szociális segélyt, mivel a panaszos lakóhelyet változtatott. Illetékességének megszüntetéséről azonban késedelmesen, csak december 14-én kelt levélben értesítette Tiszasas Polgármesteri Hivatalát. Az Áe. szerint az államigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes államigazgatási szervhez és erről az ügyfelet értesíti. A késedelmes áttétel miatt a panaszos egy hónapi segélytől esett el.
	Csépa Polgármesteri Hivatala ezzel visszásságot okozott az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében rögzített jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben és ezen keresztül a panaszos szociális biztonsághoz való joga is sérelmet szenvedett.
	Mivel a segélyt megállapító határozat meghozatala óta több mint egy év telt el, nincs lehetőség a határozat visszavonására, ezért ajánlásom, illetve kezdeményezéseim a jövőre vonatkoznak.

Ajánlás
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20.§ (1) (továbbiakban: Obtv.) bekezdése alapján felkérem Jász-Nagykun-Szolnok Megye Közigazgatási Hivatalát, hogy Tiszasas szociális ellátásokról szóló rendeletét vizsgálja meg és megállapításaim alapján, szükség esetén kezdeményezze annak módosítását.

Kezdeményezések
	Az Obtv. 21.§ (1) bekezdése alapján felkérem
1.  Tiszasas jegyzőjét, hogy a rendszeres szociális segélyek folyósítását vizsgálják felül és a havi összegeket a szociális törvény idevonatkozó rendelkezéseinek megfelelően állapítsák meg;
2.  Csépa Község jegyzőjét, hogy a jövőben az Áe. illetékességi szabályait tartassa be a polgármesteri hivatal ügyintézőivel.

Budapest, 2000. február 17.

Gönczöl Katalin