OBH 315/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindulása

Hivatalomhoz olyan szülői panaszbeadványt terjesztettek elő, amely a csornai Széchenyi István Általános Iskolában (a továbbiakban: iskola) 1998. május 15-én történt, tanuló sérelmére, tanára által elkövetett bántalmazásról számolt be. 

Az ügyben a vizsgálatot 1999. március 16-án megindítottam.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (2)-(4) bekezdése alapján megkerestem az Iskola igazgatóját és kértem, hogy a jelzett üggyel kapcsolatban folytatott fegyelmi eljárás dokumentumait - illetve azok másolati példányait - betekintés céljából, Hivatalomhoz soron kívül küldje meg. 

Az ügy jogszabályi háttere 

A Gyermekek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény - amelyet az 1991. évi LXIV. törvény hirdetett ki -  29. cikkének első pontja  elvi éllel szögezi le: " Az Egyezményben részes államok megegyeznek abban, hogy a gyermek oktatásának a következő célokra kell irányulnia: 

a.)  elő kell segíteni a gyermek személyiségének kibontakozását, valamint szellemi és fizikai tehetségének és képességeinek a lehetőségek legtágabb határig való kifejlesztését;
b.)   a gyermek tudatába kell vésni az alapvető emberi jogok és az alapvető szabadságok, valamint az Egyesült Nemzetek Alapokmányában elfogadott elvek tiszteletben tartását."

Az elvek gyakorlati érvényesítése során fontos feladat hárul az oktatási intézményekre, azok vezetőire és a pedagógusokra egyaránt.

A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: Kö tv.) 10. § (2) szerint a gyermek, illetve a tanuló személyiségét, emberi méltóságát és jogait tiszteletben kell tartani, és védelmet kell számára biztosítani fizikai és lelki erőszakkal szemben. A gyermek és a tanuló nem vethető alá testi fenyítésnek, kínzásnak, kegyetlen, embertelen megalázó büntetésnek vagy bánásmódnak.

Fentiekkel összefüggésben, a Kö tv. 19. § (1) bekezdésének e.) pontja alapján, a pedagógus alapvető feladata a rábízott gyermekek, tanulók nevelése, tanítása.  Kötelessége különösen, hogy a gyermekek, tanulók, emberi méltóságát és jogait tiszteletben tartsa. 

A Köot 12. § d) és f) pontja értelmében a tanuló kötelessége különösen, hogy óvja saját és társai testi épségét, egészségét, elsajátítsa és alkalmazza az egészségét és biztonságát védő ismereteket, továbbá haladéktalanul jelentse a felügyeletét ellátó pedagógusnak vagy más alkalmazottnak, ha saját magát, társait, az iskola, kollégium alkalmazottait vagy másokat veszélyeztető állapotot, tevékenységet, illetve balesetet észlelt, továbbá - amennyiben állapota lehetővé teszi -, ha megsérült, továbbá, hogy az iskola, kollégium vezetői, tanárai, alkalmazottai, tanulótársai emberi méltóságát és jogait tiszteletben tartsa.

Az érintett alkotmányos jogok

Eljárásom során a következő alkotmányos jogok érvényesülését vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

A  vizsgálat megállapításai 

Az iskola igazgatója által rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítottam, hogy az érintett pedagógus 1998. május 15-én testnevelés órán helyettesített a 7.b osztályban. Az órai játék megszervezése közben az egyik tanuló nem figyelt. Amikor osztálytársai kialakították a csapatokat, azokba nem került be, de a játszó csapatok közé ment a tornaterem átellenes végébe. A tanár figyelmeztetése után sem jött vissza (aki elismerte, hogy elképzelhető az is, hogy a tanuló nem hallotta a hívását.). Az eredménytelen felszólítás után a tanár a diákért küldte egyik osztálytársát. A tanuló duzzogva érkezett vissza. A tanár a figyelmetlen diákot öt kör futásra "büntette". A tanuló a büntetést követően tovább duzzogott, és a tanár, sértődése okát firtató kérdésére azt válaszolta, hogy őt egyik társa hívta a terem másik részén felállított csapatba játszani. A pedagógus ezt követően megfogta a gyermek bal felső karját és oda akarta vinni az általa megnevezett diákhoz. A vonakodó tanulót karjánál fogva a tornaterem közepéig vonszolta és ott többször megütötte. 

Az emberi méltósággal kapcsolatos jogok az ember-állampolgár-gyermek-diák kiemelten fontos alapjogát jelentik arra, hogy mindenki tartsa tiszteletben a személyiségét, becsületét, nevét, származását, egyéniségét, szuverenitását, autonómiáját és egész emberi mivoltát. Ennek alapján tilos egyik embernek a másikat fizikailag megalázni, megsérteni, bántalmazni, az emberhez méltó körülményektől és bánásmódtól, illetve szabadságától, az embert megillető szuverenitástól és autonómiától megfosztani, illetve önkényesen bármire is kényszeríteni. Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette, hogy az ember „általános személyiségi joga”, mint úgynevezett anyajog, hivatkozható az emberi autonómia védelmére minden ügyben, függetlenül attól, hogy általános személyiségi jogként az Alkotmányban nincs nevesítve. A diák személyének, személyiségének, emberi méltóságának sérelme koránál fogva adott védtelensége és az iskola hierarchikus rendszerében való kiszolgáltatottsága miatt igen súlyos jogsértés.

A bántalmazott tanuló édesapja beadványában, a bántalmazás tényén túl azt is sérelmezte, hogy "... a fegyelmi határozat meghozatalának elhúzódása végett a tettlegességtől számított 31. nap kaptam értesítést arról, hogy a fegyelmi határozat hatályba lépett, így kiestem a rendőrségi és munkaügyi bírósághoz beadható feljelentés alól. Így egyik helyen sem tudtak az üggyel érdemben foglalkozni".

A bántalmazott tanuló édesapja a történtek miatt az iskola igazgatójánál 1998. május 26-án élt bejelentéssel. Az igazgató a bejelentést követően haladéktalanul elrendelte az ügy kivizsgálását. A vizsgálóbiztos jelentése alapján pedig, a közalkalmazottak jogállásáról szóló 1992. évi XXXIII. törvény (a továbbiakban: Kjt.) 46. § (1) bekezdésében biztosított jogkörében eljárva a pedagógussal szemben, tanuló testi bántalmazása miatt, 1998. május 26-án fegyelmi eljárást indított. Az eljárás megindításáról mind a pedagógust, mind a bejelentő szülőt értesítette. 

A rendelkezésre álló dokumentumok alapján megállapítható, hogy a szülői bejelentéstől (1998. május 26.) a fegyelmi határozat meghozataláig (1998. június 4.) kilenc nap telt el. A beadványnak a szülő fellebbezési joga érvényesíthetetlenségét taglaló kitételével kapcsolatban utalok a Kjt.  51. § (3) bekezdésére, amelynek értelmében csak a közalkalmazott fordulhat a határozat ellen a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül bírósághoz.

A szülő a Köot. 83. §-a alapján, akkor élhetett volna jogorvoslattal, ha bejelentése alapján az iskola nem tette volna meg a szükséges intézkedéseket. A jelzett jogszabályhely (1) bekezdése értelmében a nevelési-oktatási intézmény a gyermekkel, a tanulóval kapcsolatos döntéseit - jogszabályban meghatározott esetben és formában - írásban közli a tanulóval, illetve a szülővel.

A tanuló, a szülő, az óvoda, az iskola, a kollégium döntése vagy intézkedése, illetve intézkedésének elmulasztása (a továbbiakban együtt: döntés) ellen - a közléstől, ennek hiányában a tudomására jutásától számított tizenöt napon belül - a gyermek, tanuló érdekében eljárást indíthat(...)

A (3) bekezdésének b) pontja értelmében az eljárást megindító kérelem, ha jogszabálysértésre hivatkozással nyújtják be, törvényességi kérelemnek minősül. Ilyen esetben a fenntartó képviselője jár el, és hoz másodfokú döntést.

A jogszerűen megalakított fegyelmi tanács az eljárás alá vont pedagógust közalkalmazotti jogviszonyával kapcsolatos lényeges kötelezettségének vétkes megszegése miatt, írásbeli megrovásban, és egyidejűleg  az előmeneteli rendszerben való várakozási idejének egy évvel történő meghosszabbítás, valamint a minőségi bérezés lehetőségétől egy évre történő megfosztás fegyelmi büntetéssel sújtotta.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

Tekintettel arra, hogy az iskola igazgatója fegyelmi jogkörét gyakorolta, a fegyelmi tanács pedig határozatban marasztalta el a pedagógust a panasz alapján ajánlással élni nem kívánok. 

Annak ellenére, hogy a panaszt nem az ügyben érintett pedagógus nyújtotta be, vizsgálatomat kiterjesztettem a fegyelmi eljárás jogszerűségének vizsgálatára is. Ennek során megállapítottam, hogy az ügyben eljárt fegyelmi tanács határozathozatala során megszegte a kiszabott fegyelmi büntetések együtt alkalmazásának tilalmát.

A Kjt. 45. § (1) bekezdése szerint fegyelmi vétséget követ el a közalkalmazott, ha a közalkalmazotti jogviszonyból eredő lényeges kötelezettségét vétkesen megszegi. A Kjt. 45. § (2) bekezdése értelmében a fegyelmi vétséget elkövető közalkalmazottal szemben kiszabható fegyelmi büntetések:
a) megrovás;
b) az előmeneteli rendszerben történő várakozási idő legfeljebb egy évvel történő meghosszabbítása;
c) a jogszabály alapján adományozott címtől való megfosztás;
d) magasabb vezető, illetve vezető beosztás fegyelmi hatályú visszavonása, valamint
e) elbocsátás.

A fenti meghatározás azt jelenti, hogy a fegyelmi eljárás során ezeken a fegyelmi büntetéseken kívül a fegyelmi jogkör gyakorlója más büntetést nem szabhat ki. A megrovás a "legenyhébb" erkölcsi jellegű fegyelmi büntetés, amely tulajdonképpen "csak rosszallást" fejez ki. Kiszabására akkor kerülhet sor, ha a fegyelmi eljárás lefolytatója az eset összes körülményeinek mérlegelése során megállapítja, hogy a megrovás elegendő az újabb kötelezettségszegés elkövetésétől való visszatartásra és az elkövetett vétséggel szemben egy súlyosabb büntetés kiszabása ellenkező hatást, kedvezőtlenebb eredményt váltana ki. 

Rendkívül lényeges ezért az a rendelkezés, hogy a megrovás mellett nincs lehetőség súlyosabb fegyelmi büntetés kiszabására. A "súlyos" fegyelmi büntetések (például az előmeneteli rendszerben történő várakozási idő legfeljebb egy évvel történő meghosszabbítása) az egzisztenciális, morális rosszalláson kívül anyagi jellegű hátrányt is okoznak.

A Kjt. 45. § (3) bekezdése értelmében csak a (2) bekezdés b)-d) pontjában meghatározott szankciók közül szabható ki egyidőben egymás mellett több büntetés.

Figyelemmel arra, hogy a fegyelmi határozat 1998. június 19-én - fellebbezés hiányában - jogerőre emelkedett, az ügyben ajánlással nem élek, de felhívom az iskola igazgatójának  figyelmet arra, hogy a fegyelmi eljárások során a jövőben tartsa be a Kjt. fegyelmi eljárásra és fegyelmi büntetésekre vonatkozó előírásait 

Budapest, 1999. április 15.

Gönczöl Katalin