OBH 7415 /1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A szülők képviseletében eljáró ügyvéd, mint panaszos beadványában sérelmezte, hogy a szülők kiskorú gyermekének halála miatt a Budapesti V. Kerületi Rendőrkapitányság Rendkívüli Haláleseti Alosztályán lefolytatott államigazgatási eljárásban, majd az V. kerületi Ügyészségen tett feljelentése nyomán megindult büntetőeljárásban a hatóságok az állampolgári jogegyenlőséget sértő módon, szakszerűtlenül és késedelmesen jártak el.
Az ügyben vizsgálatot folytattam, mely alapján 1999. augusztus 12-i jelentésemben ajánlásokat tettem a Legfőbb Ügyésznek és az Országos Rendőrfőkapitánynak a feltárt alkotmányos visszásságok orvoslása érdekében. 
A Legfőbb Ügyész elfogadta az ajánlásomat, és megtette a szükséges intézkedéseket a mulasztást elkövetők felelősségének kivizsgálása érdekében. Az Országos Rendőrfőkapitány azonban elhárította a rendőrségi eljárás indokolatlan elhúzódása miatti felelősséget. Álláspontja szerint ez a felelősség az igazságügyi orvosszakértői intézetet terheli, ahonnan csak 14 hónap elteltével küldték meg a kért szakvéleményt. Az esetleges egyéb mulasztások miatt pedig - az elévülésre tekintettel - felelősségre vonás már nem kezdeményezhető.
	A válaszra figyelemmel tovább folytattam a vizsgálatot, hogy az eljárási késedelem tényleges okát megállapítsam. Ennek keretében munkatársam betekintett a Legfőbb Ügyészség által 1999. március 8-án elrendelt, a Budapesti VI. - VII. kerületi Rendőrkapitányságon folyamatban levő nyomozás irataiba. Az államigazgatási eljárás során szakértőként kijelölt Semmelweis Orvostudományi Egyetem Igazságügyi Orvostani Intézet vezetőjétől pedig tájékoztatást kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság követelménye (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
Jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § /5/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
Az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.): 
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
(2) A jogszabályban meghatározott esetben az eljárás megindításáról az ügyfelet értesíteni kell, a nagyszámú érdekeltet érintő eljárás megindítását pedig közhírré kell tenni.
14. § (2) A közigazgatási szerv a hivatalból indított vagy folytatott eljárást - ha a megindításra vagy a folytatásra okot adó körülmény már nem áll fenn - megszünteti, és erről értesíti azokat, akik a 13. § (2) bekezdése szerint az eljárás megindításáról értesültek.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
  (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
32. § (1) Szakértőt kell meghallgatni, ha az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához, megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, vagy jogszabály írja elő a szakértő meghallgatását.
(2) Szakértőként az eljáró közigazgatási szerv megfelelő szakértelemmel rendelkező dolgozóját kell az eljárásba bevonni, vagy a jogszabályban meghatározott szervet kell megkeresni. Ha az eljáró közigazgatási szervnek a szakkérdés eldöntéséhez szükséges szakértelemmel rendelkező dolgozója nincs, más szervet vagy szakértő testületet kell megkeresnie. Szakértőként - indokolt esetben - szakértelemmel rendelkező személy közvetlenül is kirendelhető. A szakértő személyére az ügyfél is tehet javaslatot.
(3) Az ügyfél kérelmére a közigazgatási szerv a kirendelt szakértőn kívül - akár véleményének előterjesztése előtt, akár az után - más szakértőt is kirendelhet, feltéve, hogy a szakértő költségét az ügyfél előlegezi és viseli.
   37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti.  Ha  a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be. 
(3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.
62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.
65. § (1) A fellebbezést annál a közigazgatási szervnél kell előterjeszteni, amely a megtámadott határozatot hozta. A fellebbezésben új tények és bizonyítékok is felhozhatók.
66. § (1) A fellebbezésről a felettes közigazgatási szerv határoz.
(2) A felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. A vizsgálat eredményeként a határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
(3) A felettes szerv, ha az érdemi határozat hozatalához nincs elég adat, vagy a tényállás további tisztázása szükséges, a határozat megsemmisítése mellett az ügyben első fokon eljárt közigazgatási szervet új eljárásra utasíthatja, vagy a tényállás kiegészítése iránt maga intézkedik.
67. § A fellebbezési eljárás során hozott határozatot a fellebbezővel és mindazokkal, akikkel az első fokú határozatot közölték, az első fokon eljárt közigazgatási szerv útján írásban kell közölni.

Az eltűnt személyek felkutatásáról és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásáéról szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet:
2. § (1) Az eltűnt személy felkutatásáról, valamint a rendkívüli haláleset kivizsgálásáról bejelentésre vagy hivatalból a rendőrség gondoskodik.
(2) A rendőrség eljárására - az e rendeletben, illetőleg az elintézési határidő tekintetében a Kormány rendeletében meghatározott eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályait kell alkalmazni.
4. § (1) E rendelet alkalmazásában rendkívüli az olyan halál, amelynek természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik, különösen, ha
a) bekövetkezésének körülményei egyértelműen nem zárják ki, hogy a halált bűncselekmény okozta;
b) baleset okozta vagy ennek gyanúja merül fel, és a halál bekövetkezésével összefüggésben a felelősség vizsgálata szükséges;
c) öngyilkosság okozta vagy a körülmények erre utalnak;
d) gyógykezelés során következett be, és az orvosi vagy a gyógykezeléssel összefüggő más foglalkozási szabályszegés gyanúja merült fel;
e) a halál bekövetkezésének körülményeiből nem lehet megalapozottan következtetni a halál okára, illetőleg arra, hogy a halál természetes módon következett be (tisztázatlan haláleset).
(2) A rendkívüli halál esetére előírt eljárást kell alkalmazni - a személyazonosság megállapításáig - abban az esetben is, ha az elhunyt személyazonossága ismeretlen.
5. § (1) Az eltűnt személy felkutatása és a rendkívüli haláleset kivizsgálása - a (2) és (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel - a rendőrkapitányság hatáskörébe tartozik.
  
A megállapított tényállás:
	A SOTE Igazságügyi Orvostani Intézet igazgatója elismerte, hogy munkatársa a szakvélemény 1997. július 21-én történt megküldésével nagyon jelentős - az intézet gyakorlatában szinte példátlan - késedelembe esett, amit felettese számonkérésére csak részben tudott megmagyarázni. Ennélfogva az orvosszakértőt szigorú írásbeli figyelmeztetésben részesítették azzal, hogy hasonló mulasztás vagy akár más jellegű szakértői hiba előfordulása esetén fegyelmi eljárást fognak kezdeményezni vele szemben.
	Függetlenül azonban attól, hogy a szakvélemény rendkívül késedelmes előterjesztése miatt a szakértő felelőssége megállapítható, az eljárás elhúzódásáért az elsődleges felelősség az ügyben eljáró hatóságot, az V. kerületi Rendőrkapitányságot terheli. Az Áe. 37. § (1) bekezdése alapján a szakértő kirendelése miatt ugyan az eljárás felfüggesztésének van helye, de ez nem menti fel a hatóságot azon kötelessége alól, hogy a szakértő közreműködését kikényszerítse. A megtekintett ügyiratokban nem volt nyoma annak, hogy a rendőrség a szakvélemény előterjesztésére megállapított határidő lejártakor a szakértőt felszólította volna a feladata teljesítésére. Elmulasztották azon kötelességüket is, hogy a kijelölt szakértői intézet vezetőjéhez forduljanak, vagy más szakértő intézetet keressenek meg. Csupán egyetlen 1996. áprilisában kelt, a szülőknek szóló értesítés található az iratok között arról, hogy a szakértői vélemény hiányában az eljárást nem tudják határidőre befejezni.
	A végül 1997. augusztus 4-én meghozott, eljárást megszüntető első fokú határozat ellen a panaszos fellebbezést nyújtott be, mely 1997. szeptember 3-án érkezett meg a Budapesti Rendőrfőkapitányság Bűnüldözési Főosztályára. A másodfokú hatóság 1997. szeptember 16-án intézkedett újabb szakértő kirendeléséről, majd a XIV. - XVI. kerületi Ügyészség kérésére 1997. október 8-án megküldte az ügy iratait. Az 1998. január 28-án elkészült újabb szakvéleményt február 20-án továbbították az ügyészségre. Az ügyészségi megkeresés alapján az államigazgatási eljárást az Áe. 37. § (1) és (3) bekezdése szerint, fellebbezéssel megtámadható határozattal fel kellett volna függeszteni, és erről a panaszost értesíteni. 

A vizsgálat megállapításai:
	Mindezekből azt lehet megállapítani, hogy a rendőrség által a rendkívüli haláleset ügyében lefolytatott államigazgatási eljárás során elkövetett mulasztások alkotmányos visszásságot okoztak a jogállamiság és a jogbiztonság követelményéből eredő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. Az Áe. 15. §-ában rögzített eljárási határidő több, mint egy éves túllépése ill. a fellebbezés el nem bírálása alkotmányos visszásságot eredményezett a jogorvoslati jog vonatkozásában is. A visszásságok előidézésében kétségtelenül nagy szerepet játszott a szakértő is, felelőssége azonban csak másodlagos az eljáró hatóságéhoz képest. Ezért a SOTE Igazságügyi Orvostani Intézet igazgatójának válaszát elfogadtam, e tekintetben ajánlást nem teszek, de felhívom az intézetigazgató figyelmét, hogy a jövőben kövesse nyomon az általa véleményadással megbízott szakértők tevékenységét. 
	Ugyanakkor a vizsgálat során feltárt alkotmányos visszásságokra tekintettel - a hasonló jogsértések megelőzése érdekében - az 1999. augusztus 12-i jelentésemben az ORFK vezetőjének tett ajánlásomat továbbra is fenntartom:

Ajánlás
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében foglalt jogommal élve felkérem az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy utasítsa a rendőri szerveket arra, hogy a rendkívüli halálesetek miatt folytatott eljárásokban tartsák és tartassák be a törvényes eljárási rendet ill. határidőket, ezek súlyos megsértése esetén pedig alkalmazzanak fegyelmi felelősségre vonást.
	Kérem az országos rendőrfőkapitányt, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról és intézkedéséről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott harminc napos határidőn belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 2000. szeptember 21.

Gönczöl Katalin