OBH 7374/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	A Pécsi Janus Pannonius Tudományegyetem Bölcsész Karán (JPTE-BTK) tanulmányokat folytató leánya ügyében fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához a panaszos állásfoglalást kérve úgy, hogy a konkrét ügyben leánya nevét az intézménnyel ne közöljük az eljárás során. Később a tényállást -kiegészítve - maga az egyetemi hallgató leány írta le beadványában. (A továbbiakban őt nevezem a jelentésben röviden panaszosnak.) A panasz lényege, hogy: az 1997/98-as tanévre a panaszost államilag finanszírozott hallgatói helyre vették fel német szakra, de az 1998/99-es tanévtől már költségtérítésre kötelezték, mert 1996/97 óta magyar-kommunikációs szakon is tanult, és az intézmény álláspontja szerint az új kormányrendelet alapján a második képzés csak költségtérítéses lehet. A panaszos szerint az intézmény döntése jogellenes egyebek között azért is, mert tanulmányai közben változtatták meg a feltételeket. Kérte az országgyűlési biztos álláspontját és azt, hogy kötelezze a JPTE-BTK-t a felvételi tájékoztatóban közöltek betartására. Tekintettel arra, hogy a panaszolt probléma tapasztalatom szerint nem egyedi, és érinti az állampolgár alkotmányos jogait (a művelődéshez, a tulajdonhoz való jog, a jogbiztonság követelménye), az ügyben vizsgálatot indítottam. A panaszos nevének említése nélkül tájékoztatást kértem a JPTE-BTK-tól, majd pedig az oktatási minisztertől is, akihez a panaszos szintén levelet írt.

A megállapított tényállás
	A panaszos 1996/97-es tanévtől magyar-kommunikáció szakon első alapképzésként nappali tagozaton tanult, államilag finanszírozott képzésben. 1997-ben felvételizett német nyelvszakra, és 1997. szeptember 1-je óta ezt a szakot is végzi. 1998. november végén, a II. évfolyam első félévére való beiratkozása után közölték vele a JPTE-BTK Tanulmányi Osztályán, hogy az 1998/99-es tanévtől költségtérítést kell fizetnie a német szak után, mert az már a második diploma megszerzésének számít. A hallgató a Tanulmányi Osztályon szóban kifogásolta ezt a döntést, mert a kommunikáció szak a felvételi tájékoztató szerint sem tanári szak, tehát ő a német szakkal csak a második tanári szakképzettséget szerezné meg, ami pedig a 144/1996. (IX.17.) Korm. rendelet 12. § (2) bekezdése szerint tandíjmentes képzés lenne. Továbbá a német szakra ő nem költségtérítéses formában jelentkezett és nyert felvételt, tehát nem az arra megállapított, az állami finanszírozásúénál alacsonyabb pontszámmal. Méltánytalan ezért, hogy tanulmányai közben változzon meg tanulásának feltétele úgy, hogy az tőle független, és még csak tájékoztatást sem kapott róla, így a félévkezdéskor sem vehette figyelembe az új, terhesebb feltételeket. A Tanulmányi Osztály a hallgató érvelését nem fogadta el. A költségtérítés megállapítását az 1998 nyarán kihirdetett kormányrendelet módosítással (140/1998. (VIII.25.) Korm. r.) indokolta, a tájékoztatást illetően pedig a hirdetőtáblára kitett hirdetményre hivatkozott. Végül a hallgató a költségtérítés mérséklését kérte, amelyet (50 %-ban) a Tanulmányi Bizottság teljesített. A panaszos a költségtérítést megállapító döntés ellen jogorvoslati kérelmet nem nyújtott be az intézmény vezetőjéhez, csak szóban kifogásolta azt a Tanulmányi Osztályon.
	A panaszos a beadványához csatolta az Oktatási Minisztérium (OM) által kiadott Felsőoktatási felvételi tájékoztató 1997. c. kiadvány 106. oldalát, amelyen a német szak esetén nappali tagozaton csak államilag finanszírozott képzés indítását tüntették fel a létszámadatnál, költségtérítésest nem.
	Az OM-től beszereztem az előzőekben említett felvételi tájékoztató ösztöndíj, tandíj, költségtérítésről szóló részét (16-17. old.). Ebben a következő olvasható: "Felhívjuk a figyelmet arra, hogy az államilag finanszírozott első alapképzésként hirdetett szakokra, szakpárokra, tagozatokra felsőfokú oklevéllel már rendelkezők is jelentkezhetnek. Ők azonban - felvételük esetén - a költségtérítéses kategóriába kerülnek. Ugyanez vonatkozik azokra, kik első kiegészítő nappali alapképzésre jelentkeznek, de korábban már szereztek kiegészítő oklevelet." A fejezetnek ez a záróbekezdése eltérést tartalmaz a megelőző tájékoztatástól, amit a panaszos álláspontja alátámasztásaként ismertetett beadványában.
	A panaszos az 1999/2000-es tanév I. félévére csak német szakra iratkozott be, hogy így elkerülje a költségtérítési kötelezettséget, de az intézmény (a Tanulmányi Osztály) ennek ellenére fizetésre kötelezte, mert véleménye szerint a hallgatói jogviszony a halasztás ellenére a másik képzésben fennáll.
	A JPTE főtitkára arról tájékoztatott, hogy "A felsőoktatási törvény (továbbiakban: Ftv.) értelmében az állami támogatás az első alapképzésben tanuló hallgatókat illeti meg. Amennyiben a hallgató már rendelkezik hallgatói jogviszonnyal vagy már megvan első diplomája, akkor újabb jelentkezés során csak költségtérítéses képzésben kezdheti meg további szakjait (kivétel, ha kiegészítő képzésre nyer felvételt). Így államilag finanszírozott képzés felvétele esetén is előfordulhat, hogy a hallgató mégis költségtérítéses formában kezdi meg tanulmányait a fentiek értelmében. A beiratkozás során a hallgatónak nyilatkoznia kell a hallgatói jogviszonyával kapcsolatos kérdésekben, pl. van-e jogviszonya más szakon, illetve egyetemen?" Az egyetemek a felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.) felhatalmazása alapján - a kormányrendelet keretei között - szabályozzák a költségtérítést. E szabályok és a konkrét fizetési kötelezettség megismerésére a hallgatóknak van lehetőségük a következők szerint: "A Tanulmányi Osztály hirdetőtábláin; a hallgatók részére a szemeszter elején kiadott űrlapcsomagban (első oldalán tájékoztatás olvasható a hallgatókat érintő legfontosabb változásokkal kapcsolatosan), ezt minden hallgató megkapja; a vonatkozó szabályok, határidők megjelennek félévenként a Tanrend c. kötet mellékleteiben és az Interneten is; a költségtérítéssel kapcsolatban külön tájékoztatás készül a Tanulmányi Osztályon, amely szintén megjelenik a faliújságokon és az Interneten." A JPTE szabályzatát a főtitkár a válaszához mellékelte.
	Az OM helyettes államtitkára az üggyel kapcsolatban azt közölte: "Az egyetemi és főiskolai hallgatók részére nyújtható támogatásokról és az általuk fizetendő díjakról és térítésekről szóló 144/1996. (IX.17.) Korm. rendelet (R.) 12. § (2) bekezdése értelmében tandíjmentesség illeti meg az egyszakos tanári oklevéllel már rendelkező, valamint az egy tanári szakon tanulmányokat folytató hallgatókat a nappali, esti és levelező tagozatokon a második tanári szakképzettség megszerzésekor. A panaszos német szakon folytatott tanulmányai a második tanári szakképzettség megszerzését biztosítják (a magyar szak az első). Mivel azonban a magyar-kommunikáció szak minősül államilag finanszírozott első alapképzésnek, így a német szak - mint második alapképzés - után a hallgatónak költségtérítést kell fizetnie. A 12. § (2) bekezdés nem alkalmazható a hallgató esetére, mert a kommunikáció szak a felvételi tájékoztató szerint nem tanári szak." Kérdésre tájékoztatott továbbá arról, "Nem kerülhet sor a finanszírozási rendszer megváltoztatására a hallgató terhére (nincs olyan jogszabály, amely ezt megengedné). Hiába jelentkezett és nyert felvételt pontszám alapján államilag finanszírozott helyre a hallgató, amikor a magyar-kommunikáció szakon az államilag finanszírozott képzést (a tandíjmentességet) már igénybe vette." Az államtitkár levele szerint "A felsőoktatási intézmény köteles a hallgatót a soron következő oktatási időszakot megelőzően tájékoztatni a költségtérítés aktuális összegéről. A felsőoktatási intézmények Szervezeti és Működési Szabályzataikban rendezhetik, hogy mikor és milyen formában kell a hallgatókat értesíteni költségtérítés fizetési kötelezettségükről (jogszabályi rendelkezés nem rendezi e kérdést)."
	A hallgatók a költségtérítés megállapításával szemben az intézményen belül jogorvoslattal élhetnek, ennek halasztó hatályáról jogszabály nem rendelkezik.

Az érintett alkotmányos jogok
A jogbiztonság követelménye (Alk. 2. § (1) bek.)
A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.)
A művelődéshez való jog (Alk. 70/F. §)

Az alkalmazott jogszabályok
•	A felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.), az azt módosító 2000. évi XCVII. törvény.
•	Az egyetemi és főiskolai hallgatók részére nyújtható támogatásokról és az általuk fizetendő díjakról és térítésekről szóló 144/1996. (IX.17.) Korm. rendelet és módosításai.
•	A felsőoktatási intézmények képzési és fenntartási normatíva alapján történő finanszírozásáról szóló 120/2000. (VII.7.) Korm. rendelet.

A vizsgálat megállapításai
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a róla szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése értelmében akkor jár el, ha a panaszos jogorvoslati lehetőségeit már kimerítette. Ez esetben ez nem történt meg. Kivételesen azonban vizsgálatot folytatok ilyen esetben is, ha a sérelem megismétlődése (folytatódása) várható.
	Az országgyűlési biztos a hatásköre szerint nem jogosult arra, hogy az egyetemet bármire is kötelezze. Ezt a törvényességi felügyeletet ellátó miniszter teheti meg, ha jogszabálysértést tapasztal. Az Oktatási Minisztériumtól kapott tájékoztatásból az tűnik ki, hogy álláspontja szerint ilyen nem volt.
	Kérdés azonban, hogy a panaszos hallgató által leírt - nyilvánvalóan bizonytalanságot, ellentmondást tükröző - helyzet mégis miért alakult ki? Jelenleg is több hasonló, más felsőoktatási intézményt érintő panasszal foglalkozom, amely "az államilag finanszírozott helyen levő, de államilag nem finanszírozott hallgatóról" szól. A párhuzamos képzés költségtérítéses volta az elmúlt években a felvételre jelentkezők számára nem volt mindig egyértelmű.
	A Felvételi tájékoztató egyes intézményekre vonatkozó táblázata és a hozzá fűzött megjegyzés nem tért ki arra, hogy a nem első alapképzésre jelentkező akkor is költségtérítéses képzésre nyer felvételt, ha a felvételi lapon az "államilag finanszírozott" keretet jelöli meg, és az intézmény nem is indít azon a szakon költségtérítéses képzést. Erre a speciális rendelkezésre csak a Felvételi tájékoztató általános része hívja fel a figyelmet. Bonyolította a helyzetet, hogy az R. folyamatos és lényeges módosításai is évről-évre változást hoztak (pl. emelt tandíj - R. 14. §), és hogy a második alapképzés költségtérítéses lett (egyébként már 1997. szeptember 1-jétől). E bizonytalanságokat végül az Ftv. 2000. június 20-án elfogadott módosítása (2000: XCVII. tv.) szüntette meg azzal, hogy egyértelműen határozta meg az első alapképzés és a párhuzamos képzés fogalmát, ez utóbbinál kimondva: "A hallgatónak csak az egyik képzése lehet államilag finanszírozott". (Ftv. 121. § d), t) pont).
A törvénymódosításhoz kapcsolódva az R. módosításáról szóló 147/2000. (VIII.23.) Korm. r. (Rm.) és a finanszírozásról rendelkező 120/2000. (VII.7.) Korm. r. szabályozza az államilag finanszírozott és a költségtérítéses képzés kapcsolatát (átmenet), valamint a költségtérítést érintő intézményi kötelezettségeket (tájékoztatás - R. új 22. §-a).
	Megállapítottam tehát, hogy a gyakori jogszabályváltozás és a tájékoztatás hiányosságai valóban bizonytalanságot okoztak a panaszos jogait illetően, amit azonban a jogszabályváltozás a jövőre nézve megszüntet. 

A panaszos tájékoztatására közlöm, hogy ha az államilag finanszírozott helyre második alapképzést szerző - és így költségtérítést fizető - hallgatót vesz fel az intézmény, a finanszírozását ehhez igazítva (csökkentve) állapítják meg. A felvételi pontkülönbség nem jelenti azt, hogy a költségtérítéses formában tanulók vásárolták a tanulmányok folytatásának jogát.
	A második tanári szakképzettség megszerzésekor az R. 12. § (2) bekezdése szerint járó kedvezmény azt illeti meg, akinek egyszakos tanári oklevele van, vagy ilyen szakon folytatja tanulmányait. Ha az első alapképzés nemcsak a tanári szakot tartalmazza, hanem más szakképzettséget is ad, akkor már nem alkalmazható a kedvezmény. (A kedvezmény ugyanis a közoktatás tanárellátottságát kívánja javítani, a kétszakos tanárképzést általánossá tenni.) Ilyen értelmezési probléma más esetben is felmerült. Ez indokolta, hogy az Rm. más, félreérthetetlen konstrukcióval szabályozza ezt a kedvezményt úgy, hogy a minden szakot szakszám szerint besoroló 120/2000. (VII.7.) Korm. rendeletben meghatározott kettes szakszámú szakhoz köti azt.
	Összegezve: megállapítottam, hogy a gyakran változó és nem mindenki számára egyértelmű jogszabályok alkalmat adhattak a félreértésre, jogbizonytalanságra a panaszolt ügyben. A panaszos fizetési kötelezettségét illetően azonban ez az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okozott. A jogszabályok indokolt korrekciója időközben megtörtént. A konkrét ügyben - a panaszos nevének elhallgatása miatt - vizsgálatot nem folytattam, de az előbbiek alapján visszásság megszüntetésére ajánlást egyébként sem kellett volna tennem. 

Budapest, 2000. december 15.

Gönczöl Katalin