OBH 7287/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése

Ügyintéző: dr. Kiss Anikó

Tárgy: Szállításra kerülő fogvatartottak
elhelyezési körülményei
Az eljárás megindulása:

A panaszos hivatalomhoz írt levelében a fogvatartottak szállítása és ehhez kapcsolódó ideiglenes elhelyezése során uralkodó körülményekről szerzett tapasztalatait írta le. A panasz szerint a körszállítások lebonyolításánál 40-50 személyt helyeznek el olyan zárkákban, amelyeknek a befogadóképessége 10-15 személy, és hiányzik belőlük a vizesblokk.

A panasz alapján alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:

A körszállítás a fogvatartottak hetenkénti gyakorisággal végzett bv. intézetek, illetve egyéb intézmények közötti szállítása. A körszállításra váró elítélteket Budapesten a Budapesti Fegyház és Börtönben gyűjtik össze. Itt egy-egy szállítási napon átlagosan ca. 1000 fő várja a továbbszállítást. A zárkák, melyekben az elítéltek várakoznak zsúfoltak, bennük sem mosdó, sem mellékhelyiség nincs. 
A panasz kiterjedt a szállításra kerülő fogvatartottak Pálhalmai Büntetésvégrehajtási Intézetbeli elhelyezésének körülményeire is. Az intézet a heti körszállításban Budapest irányába 90-120 fő, visszafelé 130-150 fő szállítását végzi. A szállításoknál alkalmanként 60-75 személyt helyeznek el az összesen 36 személy befogadására alkalmas zárkákban. A zárkákban van ugyan  vizesblokk, ezek azonban gyakran üzemképtelenek. Az intézetben elhelyezett fogvatartottak száma 60%-kal meghaladja az intézet befogadóképességét.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmánya:

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

7. § (1) A Magyar Köztársaság jogrendszere elfogadja a nemzetközi jog általánosan elismert szabályait, biztosítja továbbá a nemzetközi jogi kötelezettségek és a belső jog összhangját.

54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.

70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

2. Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában 1950 nov. 4-én kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1993. évi XXXI. tv.:

3. cikk -Kínzás tilalma: Senkit sem lehet kínzásnak, vagy embertelen, megalázó bánásmódnak vagy büntetésnek alávetni.

3. A kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetések vagy bánásmódok elleni nemzetközi egyezmény kihirdetéséről szóló 1988. évi 3. tvr.:

16.cikk:
1. Minden szerződő állam kötelezi magát arra, hogy joghatósági területén megtilt minden olyan egyéb cselekményt, amely kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetést vagy bánásmódot képez, de nem minősül az 1. cikkben meghatározott kínzási cselekménynek, és ha e cselekményeket közfunkciót ellátó személy vagy hivatalos minőségben eljáró bármely más személy vagy ilyen személy kifejezett vagy hallgatólagos ösztönzésére vagy ennek hozzájárulásával eljáró személy követi el. Különösképpen a 10., 11., 12. és 13. cikkekben felsorolt kötelezettségeket kell ilyenkor is alkalmazni, a kínzás kifejezésnek az egyéb kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetés vagy bánásmód egyéb formái kifejezéssel való helyettesítése útján.
2. A jelen Egyezmény rendelkezései nem érintik bármely más nemzetközi szerződés, vagy belső jogszabály olyan rendelkezéseit, amelyek a kegyetlen, embertelen vagy megalázó büntetéseket vagy bánásmódot tilalmazzák, illetőleg a kiadatásra vagy a kiutasításra vonatkoznak.

4. A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr.:

36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;

46. § (1) Az elítélt részére
a) egészséges és kulturált elhelyezést,
b) megfelelő élelmezést,
c) formaruhát kell biztosítani.

5. A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/19996. (VII.12.) IM rendelet:

6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése - ha jogszabály kivételt nem tesz - végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.

135. § (1) Az intézetben az elítéltek elhelyezésére körletet, azon belül zárkákat és lakóhelyiségeket kell kialakítani.
(2) Zárka az elítéltek elhelyezésére szolgáló olyan helyiség, amelynek ajtaja, ablaka (a továbbiakban: nyílászárók) a külön rendelkezésekben meghatározott biztonsági követelményeknek megfelel. A zárkában folyó vízzel ellátott mosdót, illetve - az ön- és közveszélyes magatartást tanúsító elítéltek elhelyezésére kialakított zárka kivételével - elkülönített WC-t kell kialakítani.

137. § (1) A zárkában (lakóhelyiségben) elhelyezhető létszámot úgy kell meghatározni, hogy minden elítéltre legalább hat köbméter légtér, és férfi elítéltek esetén három négyzetméter, a fiatalkorúak, illetve a női elítéltek esetén három és fél négyzetméter mozgástér jusson.
(2) A mozgástér meghatározása szempontjából a zárka (lakóhelyiség) alapterületéből az azt csökkentő berendezési és felszerelési tárgyak által elfoglalt területet figyelmen kívül kell hagyni.

A vizsgálat megállapításai:

A panaszos az elítéltek szállítása során fennálló körülményeket a valóságnak megfelelően írta le. A körszállítások végrehajtására kijelölt Budapesti Fegyház és Börtön ún. szállító zárkái nem rendelkeznek vizesblokkal, ami mind az elítéltek mind az őrök számára problémát okoz. A vizesblokk hiánya  miatt és a zárkákban tapasztalt túlzott mértékű zsúfoltság következtében a szállításra váró fogvatartottak ideiglenes elhelyezési körülményei nem felelnek meg az  elhelyezési szabályoknak. A Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnoksága (továbbiakban: BVOP) többször vizsgálta a körszállítás rendszerét, annak körülményeit. A BVOP a vizsgálatokat követően több elképzelést is kialakított a szállítási körülmények javítására, azonban az anyagi lehetőségek szűkös voltára hivatkozással ezek nem kerültek megvalósításra. 
A szállításra kerülő fogvatartottak elhelyezési körülményei felvetik annak kérdését, hogy az elítéltek ilyen módon történő fogvatartása - még ha az ideiglenes is - nem jelenti -e a hatóságok részéről embertelen bánásmód megvalósítását. Az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló Egyezmény 3. cikke szerint senkit sem lehet kínzásnak, vagy embertelen, megalázó bánásmódnak vagy büntetésnek alávetni. Az Emberi Jogok Európai Bíróságának eddigi gyakorlata alapján embertelen bánásmódnak kell tekinteni azt a bánásmódot, ami az érintettnek ha nem is feltétlenül testi sérülést, de mindenképpen erős testi és lelki szenvedést okoz. Az embertelen bánásmódot, így a 3. cikk megsértését a Bíróság a legtöbb esetben csak akkor állapította meg, amikor a fogvatartottat ért testi-lelki szenvedés párosult a hatékony, valóságos jogorvoslat lehetőségének hiányával is. Annak ellenére, hogy a fogvatartás tárgyi körülményeivel kapcsolatban a fogvatartottaknak nem áll a rendelkezésükre tényleges jogorvoslat, az embertelen bánásmód megállapítására jelen esetben a panasz általánossága miatt nincs lehetőség. Az embertelen bánásmód tényének megállapítására csak egyedi panasz vizsgálatával, és az okozott testi-lelki sérelem konkrét bizonyításával kerülhet sor. Az Emberi Jogok Európai Egyezményében biztosított, a 3. cikkben megfogalmazott jogvédelmi garancia mellett azonban a Magyar Köztársaság Alkotmánya kimondja, hogy minden embernek veleszületett joga van az élethez és emberi méltósághoz (Alk. 54. §), valamint a  lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez (Alk. 70/D. §). Mindkét jog - a teherbíró-képességhez mérten - az állam kötelességévé teszi azon körülmények biztosítását, melyek e jogok érvényesülésének feltételeit képezik. A büntetés-végrehajtási intézeteken belüli fogvatartás esetén e körülményeket a 6/1996. (VII.12.) IM rendelet határozza meg. Ennek 135.§ (2) bekezdése kimondja, hogy a zárkákban folyó vízzel ellátott mosdót és elkülönített WC-t kell kialakítani. A rendelet az előbbi előírás alól csak az ön- és közveszélyes elítéltek tartózkodására kialakított zárkák esetében tesz kivételt. Az tehát, hogy a fogvatartottak bv-n belüli elhelyezésére vonatkozó előírásokkal ellentétben az ún. szállító zárkákban nincs vizesblokk a jogállamiság követelményén túl az emberi méltósághoz és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben  is visszásságot okoz.

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. §-a alapján a fentiekben megállapított visszásság orvoslására az alábbi ajánlást teszem:

Felkérem a büntetésvégrehajtás országos parancsnokát, hogy tegyen intézkedést a szállításra kerülő fogvatartottak elhelyezési körülményeiből adódó visszásságok enyhítése érdekében, továbbá, hogy a jövő évben jelezze a központi költségvetés felé a megállapított alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságok megszüntetésének szükségességét. 

Budapest, 2000. március 9.

Dr. Polt Péter