OBH 7149/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Scheilinger László

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság, illetve jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz való joggal  összefüggésben nem okoz visszásságot, ha a hatóság a hatályos jogszabályok, illetve az azokon alapuló belső rendelkezések alkalmazásával jár el.

A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamaránál a korábbi jogi képviselői ellen tett panaszát a Kamara érdemben nem vizsgálta, fellebbezését pedig a Magyar Ügyvédi Kamra a 47/150/5.F. sz. határozatával elutasította. 

A  panaszos panasszal élt a megyei kamaránál, mert megítélése szerint a polgári perében őt képviselői ügyvédei nem a törvényi kötelezésnek megfelelően, etikátlanul jártak el.
A megyei kamara a megpanaszolt ügyvédek meghallgatását követően előzetes vizsgálat elrendelését megtagadta és a panaszt, mint alaptalant elutasította.
A határozat ellen benyújtott fellebbezést a Magyar Ügyvédi Kamara elutasította és az első fokú határozatot helybenhagyta.

Úgy az első, mint a másodfokú eljárás során - előzetes vizsgálat elrendelése nélkül -megvizsgálták a panaszolt ügyvédek tevékenységét, magatartását. Hangsúlyozták, hogy mindkét ügyvéd a törvényes előírásoknak megfelelően töltötte be feladatát, megbízásukat azért mondták fel, mert az ügyféllel fennálló viszonyuk megromlott.

Az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény (a továbbiakban: ÜT) 24. § (1) bekezdésében foglaltak szerint az ügyvéd nem köteles a megbízást elfogadni, és az elfogadott megbízást bármikor, indokolás nélkül, írásban felmondhatja.
Az ÜT 37. §-ának rendelkezése szerint:  "Fegyelmi vétséget követ el az az ügyvéd, 
a) aki az ügyvédi tevékenység gyakorlásából eredő, jogszabályban, illetve az etikai szabályzatban meghatározott kötelességét vétkesen megszegi, vagy
b) akinek az ügyvédi tevékenységen kívüli vétkes magatartása az ügyvédi kar tekintélyét csorbítja."

A rendelkezésre álló anyagok, információk a fenti kötelezettség-szegésre vonatkozóan semmiféle utaló gyanút nem tartalmaznak, így az előzetes vizsgálat, illetve fegyelmi eljárás elrendelését nem alapozzák meg.

Az ÜT 127. § (1) - (2) bekezdésében biztosított felhatalmazás alapján kiadott, és a Magyar Ügyvédi Kamara teljes ülése által elfogadott 3/1998 (VI. 27.) Fegyelmi Eljárási Szabályzat 14. § (1) bekezdése ugyanis kimondja: "Az előzetes vizsgálatot és a fegyelmi eljárást a kamara elnöke írásban rendeli el, a hozzá beérkezett írásbeli bejelentés, illetve a tudomására jutott tények alapján."

A Szabályzat 15. § (1) bekezdése szerint pedig: "Meg kell tagadni az előzetes vizsgálat elrendelését: a.) ha a bejelentés nyilvánvalóan megalapozatlan, vagy a bejelentett tények alapján fegyelmi vétség elkövetésének alapos gyanúja nem állapítható meg.

Összességében tehát az állapítható meg, hogy az érintett kamarák eljárásukban a hatályos jogszabályi és egyéb (belső) rendelkezésekben foglaltakat betartották, hatáskörüket nem lépték túl, a jogorvoslati lehetőséget a panaszos számára biztosították. Megállapítottam ezért, hogy a kamarák a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot nem okoztak.

Budapest, 1999. október 25.

Dr. Polt Péter