OBH 7074/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

Az OBH Panaszirodáján személyesen megjelent panaszos szerint 1989. óta nem tudja jogos igényét a nyugdíjbiztosítónál érvényesíteni.

A csatolt iratok alapján a panaszos 1989. június 30-tól rokkantsági nyugdíjas. Az utólag benyújtott dokumentumok alapján a korábbi 21 év 165 nap szolgálati idő helyett 23 év 71 nap szolgálati idő került elismerésre, illetőleg 1997. november 25-én a Ceglédi Kirendeltség hozott új határozatot.

A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság, valamint a kirendeltség ellentmondásos információkat közöl, bántóan és megalázóan viselkednek vele, a kapott kimutatáson szereplő összegek egy részét nem kapta meg.

A panasz vizsgálatára az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság vezetőjét kérte fel.

Érintett alkotmányos jogok:

Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok:

A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény (T.) 

Megállapított tényállás:

A panaszos 1989. július 22-én benyújtott rokkantsági nyugdíj igényére a B-128683/89/15. számú 1989. október 14-én kelt határozattal 3.340 Ft nyugellátás került megállapításra. A panaszos nyugellátását a III. rokkantsági csoportba tartozó rokkantságára tekintettel 21 év 165 nap elismert szolgálati időt, valamint 3.423,70 Ft átlagkeresetet alapul véve állapították meg. A határozat tartalmazza, hogy a 21 év szolgálati idő alapján nyugdíjként az átlagkereset 61 %-a helyett (2.088 Ft) a nyugdíjra jogosultság megnyílásának időpontjában hatályos jogszabályban meghatározott nyugdíjminimum (3.340 Ft) illette meg.

A vizsgálat megállapította, hogy a panaszosnak az eredetileg elismert 21 évvel szemben 23 év szolgálati ideje van, melyet már a nyugdíj igény megnyílásának időpontjától, azaz 1989. június 30-tól el kellett volna ismerni, ez azonban ügyviteli hiba miatt nem történt meg.
A panaszos 1997. június 24-én személyesen benyújtott felülvizsgálati kérelmére az 1997. november 25-én kelt 05-0522/91/13. számú módosító határozat a hibát korrigálta. Az új határozat szerint 23 év szolgálati idő alapján nyugdíjként az átlagkereset 62 %-a helyett (2.123 Ft) ismételten a korábbival azonos összegű nyugdíjminimum, 3.340 Ft, kerülhetett megállapításra, a szolgálati évek száma ugyan emelkedett, az alacsony havi átlagkeresetre tekintettel a nyugdíj összege azonos maradt.

A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a ceglédi nyugdíjmegállapító szerv 1997. december 23-án kelt levelében nem kellő körültekintéssel járt el, amikor kamat átutalásról említést tett. Bár a szolgálati évek számát illetően az igazgatási szerv 1989-ben hibás döntést hozott, azonban arra tekintettel, hogy az utóbb elismert évek beszámításával a nyugdíj induló összege változatlan maradt, és az eredeti állapothoz képest az évenként járó nyugdíjemelésekkel sem módosult a panaszosnak az időközben kézhez kapott nyugdíja, anyagi hátránya, amelyet kamat megfizetésével kompenzálni kellett volna, nem keletkezett.
A vizsgálat azt is megállapította, hogy a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a panaszos nyugdíját a megállapítást követően mindenkor a hatályos jogszabályok betartásával emelte fel és helyes összegben utalta.

A panaszos megkereséseire választ kapott, így 1998. május 20-án a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság részletes kimutatást készített, melyben a nyugdíj megállapításának kezdő időpontját az évenkénti emeléssel növelt nyugdíj összegének változásával mutatta be a módosítás előtti és a módosítás utáni ("azonos") állapotot. 1998. június 12-én a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság vezető jogtanácsosa adott ismét tájékoztatást. A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság által készített kimutatásban szereplő összegek - a folyósító szerv nyilvántartása alapján - kiutalásra kerültek a panaszosnak az Örkényi Takarékszövetkezetnél vezetett átutalási betétszámlára, és azok nem érkeztek vissza.

A vizsgálat eredményéről a panaszost a Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Vezetője közvetlenül tájékoztatta, felhívta a figyelmét arra, hogy amennyiben az Örkényi Takarékszövetkezettől az átutalt összegeket nem kapta meg, kérésére további segítséget nyújt annak felkutatásához. A nyugdíjbiztosítási igazgatási vagy folyósítási szervek munkatársának esetleg előfordult helytelen magatartásáért pedig szíves elnézést kért a főigazgató.

A vizsgálat megállapította, hogy az Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdésével védett szociális biztonság követelményével összefüggésben visszásságot nem okoz, ha a nyugdíj megállapító szerv az alacsony átlagkeresetre tekintettel nyugdíjként a jogosultság megnyílásakor hatályos nyugdíjminimummal azonos összeget állapít meg.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1999. április 30.

Dr. Polt Péter