OBH 6967/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Romasz Anikó

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy korábbi fogvatartási helyén az étkezés megtagadása miatt megfenyítették, és a fenyítése miatt a feltételes szabadlábra helyezését a büntetés-végrehajtási bíró elutasította. Sérelmezte továbbá azt is, hogy kérelmi lapjait nem továbbították. 
	A vizsgálat az Alkotmányban deklarált, a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság sérelmének gyanúja, a vallás gyakorlásához való jog, és a kérelemhez való jog sérelmének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
	A panaszost - kezdetben előzetes letartóztatottként, majd szabadságvesztés büntetésének végrehajtása céljából - 1996. augusztus 23-án fogadta be a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet. 1997. október 6-án átszállították őt a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetbe, ahonnan - kérelmére - 1998. február 16-án a Budapesti Fegyház és Börtönbe helyezték át. A panaszos macedon állampolgár, mohamedán vallású. Vallásának előírása szerint nem fogyaszthat bizonyos ételféleségeket. A panaszos a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben való fogvatartása során  - vallási okokra hivatkozva - megtagadta az étel felvételét. Az étkezés harmadszori megtagadását követően a büntetés-végrehajtási intézetben a fegyelmi jogkör gyakorlója fegyelmi eljárást kezdeményezett a fogvatartott ellen. A lefolytatott fegyelmi eljárás eredményeként a panaszos egy havi időtartamra a személyes szükségletekre fordítható összeg csökkentése fenyítésben részesült. A panaszos szerint a fegyelmi büntetése miatt hiúsult meg az 1998. november 23-án esedékes feltételes szabadlábra helyezése. Beadványában sérelmezte továbbá azt is, hogy több kérelmi lapja nem jutott el az illetékesekhez, így személyes meghallgatásának hiányában nem volt módja panaszait szóban előadni.

Az ügy jogszabályi háttere 

1.) 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
	147. § (1) Az elítélt részére az általuk végzett munka jellegének, az egészségi állapotuknak és az életkoruknak megfelelően kialakított normák alapján, legalább napi háromszori étkezést - ebből legalább egy alkalommal meleg ételt - kell biztosítani.
(2) Rendkívüli esemény idején - legfeljebb három napig - az elítéltek kizárólag hideg élelemmel is elláthatók, az átszállításra, illetve az előállításra kerülő elítélt részére csomagolt hideg élelmet kell adni. A hideg élelem elfogyasztásához szükséges eszközöket az intézet biztosítja.
(3) Az élelmezési normákat a rendelet 7. számú melléklete tartalmazza.
(4) Az elítélt részére, orvosi javaslat alapján - a vonatkozó normakereten belül - diétás vagy kímélő ételt kell biztosítani.
(5) Az élelmezésnél az intézet lehetőségein belül, az elítélt vallási igényeit is figyelembe kell venni.
(6) Az ételek adagolását és kiosztását elítélt csak felügyelet mellett végezheti.

2.) 11/1996. (X.15.) IM rendelet a a büntetés-végrehajtási intézetekben fogvatartottak fegyelmi felelősségéről
2. § (1) Fegyelmi vétséget követ el az a fogvatartott, aki a büntetés-végrehajtás rendjét vétkesen megszegi, más fogvatartottat fegyelmi vétség elkövetésére szándékosan rábír, vagy más fogvatartott részére fegyelmi vétség elkövetéséhez szándékosan segítséget nyújt.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott feltételek megléte esetén fegyelmi vétségnek minősül különösen, ha a fogvatartott
a) megsérti a fogvatartás rendjére és biztonságára, a fogvatartottak kötelezettségeire vonatkozó jogszabályok rendelkezéseit,
b) megszegi az intézet házirendjét,
c) nem tartja be a büntetés-végrehajtási szervezet (a továbbiakban: bv. szervezet) személyi állománya tagjának, illetve a fogvatartottakkal szemben rendelkezési jogkört gyakorló személyeknek az utasításait,
d) az előállításakor vagy egészségügyi intézménybe való átszállítása esetén nem tartja be az előállítást elrendelő szerv vagy az egészségügyi intézmény rendjére vonatkozó szabályokat,
e) megszegi a munkarendet, nem tesz eleget a munkáltató utasításainak,
f) az életét vagy a testi épségét sértő vagy veszélyeztető olyan magatartást tanúsít, amely egyben a fogvatartás rendjét is sérti,
g) olyan tárgyat tart magánál, amely jogszabály rendelkezése alapján nem lehet birtokában,
h) bódító hatás elérésére alkalmas készítményt állít elő, tart vagy használ,
i) az élelem átvételét vagy elfogyasztását az intézet rendjét vagy biztonságát sértő feltételhez köti.

Az érintett alkotmányos jogok

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
60. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a gondolat, a lelkiismeret és a vallás szabadságára.
(2) Ez a jog magában foglalja a vallás vagy más lelkiismereti meggyőződés szabad megválasztását vagy elfogadását, és azt a szabadságot, hogy vallását és meggyőződését mindenki vallásos cselekmények, szertartások végzése útján vagy egyéb módon akár egyénileg, akár másokkal együttesen nyilvánosan vagy magánkörben kinyilváníthassa vagy kinyilvánítását mellőzze, gyakorolhassa vagy taníthassa.
(3) A Magyar Köztársaságban az egyház az államtól elválasztva működik.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat érdekében a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától tájékoztatást kértem, továbbá beszereztem a panaszos ügyében keletkezett iratokat. A rendelkezésemre bocsátott információk és a megküldött iratok alapján a következőket állapítottam meg:

	I. A panaszost 1996. augusztus 23-án vette őrizetbe a rendőrség, majd előzetes letartóztatottként 1996. augusztus 26-án  átszállították a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetbe. Már az őrizet időtartama alatt sem fogyasztott ételt, csak folyadékot. A rendőrségi fogdából orvosi vizsgálatra szállították, ahol a panaszos az őt megvizsgáló orvost arról tájékoztatta, hogy öngyilkossági szándéka miatt nem fogad el ételt. A büntetés-végrehajtási intézetben megtartott első ügyészi kihallgatása során a panaszos jegyzőkönyvbe mondta, hogy: "táplálékot továbbra sem veszek magamhoz, mivel ártatlan vagyok, és ha bűnös lennék, akkor akár 10 évet is leülnék, de így inkább meg akarok halni".
Öngyilkossági szándékát a fogvatartott panaszos 1996. szeptember 11-én tett írásbeli nyilatkozatával ismételten megerősítette. Rendszeresen előfordult, hogy a panaszos nem vett magához élelmet, ezért egészségi állapota leromlott. Több alkalommal kezelték a Büntetés-végrehajtás Tököli Kórházában, illetve az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet Neuro Pszichiátriai Osztályán. Kórházi kezelései alatt is rendszeresen megtagadta az étkezést - illetve több esetben folyadékot sem fogadott el -, de volt példa arra is, hogy az infúzió beadásához sem járult hozzá.
	A panaszost 1997. október 6-án  átszállították a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetbe. 
	Első alkalommal 1997. október 20-án indokolta vallási okokkal az étkezés megtagadását. A Pálhalmai Bv. Intézetbe történő befogadását követő rövid időn belül a panaszos nevelői meghallgatást kért. Ekkor közölte, hogy mohamedán vallású, s vallása tiltja bizonyos ételféleségek fogyasztását. Kérte, hogy biztosítsák számára a vallása előírásainak megfelelő élelmezést. Nevelője a panaszos kérését továbbította a büntetés-végrehajtási intézet konyhájának, ahol a kérést figyelembe vették. A továbbiakban - a nevelő bejegyzése szerint - a panaszosnak disznózsír és hús nélkül készítették el az élelmet.
A panaszos 1997. november 30-án, majd a következő napon két alkalommal ismételten megtagadta az élelem elfogyasztását, ezért fegyelmi eljárás indult ellene. Az eljárás során a panaszos elmondta, hogy nem tartja megfelelőnek - vallási okokra hivatkozva - a kapott élelmet, továbbá azt akarja az éhezéssel elérni, hogy a fővárosi bv. intézetbe kerüljön. A panaszos magatartása a büntetés-végrehajtási intézetekben fogvatartottak fegyelmi felelősségéről szóló 11/1996. (X.15.) IM rendelet 2. § (2) bekezdésének i) pontja szerint fegyelmi vétségnek minősült. A fogvatartott fegyelemsértést követ el, ha az élelem átvételét vagy elfogyasztását az intézet rendjét vagy biztonságát sértő feltételhez köti.
A panaszos az első fokon hozott fegyelmi határozatot - aláírásával igazoltan - tudomásul vette, ellene panasszal nem élt.
A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a büntetés-végrehajtási intézet nem sértette a panaszos alkotmányos jogait, mert az étkezéssel kapcsolatos vallási igényéről való tudomásszerzést követően a jogszabályi előírásoknak megfelelően járt el, s figyelembe vette a panaszos kérelmét.
	II. A panaszos - az élelmezési kifogásai mellett - 1997. október 20-án átszállítási kérelmet nyújtott be a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet Parancsnokságára. A kérelmet az intézet 1998. január 05-én továbbította a döntés meghozatalára jogosult Országos Parancsnokság Nyilvántartási és Szállítási Önálló Osztályához. A BVOP 1998. január 27-én hozzájárult a panaszosnak a Budapesti Fegyház és Börtönbe történő szállításához.
A vizsgálatom során megállapítottam, hogy mulasztást követett el az Intézet akkor, amikor a panaszos átszállítására irányuló kérelmét csak lényeges késedelemmel, 1998. január 05-én továbbította a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokságára. A Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet Parancsnoksága által előidézett, a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonságot sértő alkotmányos visszáságot a vizsgálatom ideje alatt a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka orvosolta. Utasította a Pálhalmai Országos Büntetés-végrehajtási Intézet Parancsnokát, hogy a hasonló esetek elkerülése érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket, és nyomatékosan hívja fel a fogvatartottakkal foglalkozó személyi állományt az ügyintézési  határidők maradéktalan betartására.
	III. A panaszos beadványában sérelmezte, hogy kérelmei nem jutottak el az elbírálásra hatáskörrel rendelkező személyekhez. E sérelmével kapcsolatban a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka a következőkről tájékoztatott: " A fogvatartott személyi anyagának vizsgálata alapján megállapítható, hogy ... szabadságvesztésének ideje alatt a panasz tárgyára vonatkozóan a fent leírt esetek kivételével egyéb kérelmet, panaszt nem terjesztett elő..."

A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot csak az átszállítási kérelem késedelmes továbbítása esetében állapítottam meg. Tekintettel azonban arra, hogy a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka a hasonló mulasztások elkerüléséhez szükséges intézkedéseket megtette, ajánlással nem élek, a vizsgálatomat lezárom.

Budapest, 2000. október 12.

Gönczöl Katalin