OBH 6845/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányságon 702/1997. bü. szám alatt indult nyomozással összefüggésben azt sérelmezte, hogy a férjétől 1997. március 26-án eltulajdonított GAK 160 frsz-ú Seat Toledo típusú gépkocsi felkutatása, lefoglalása, az elkövető felderítése érdekében a rendőrség és a Ráckevei Városi Ügyészség nem tett hatékony intézkedéseket. Különösen sérelmezte, hogy a kapitányság nem rendelte el azonnal a gépkocsi körözését. Véleménye szerint az ügyben eljárt nyomozó hatóságok mulasztásai jelentős kárt okoztak nekik, hiszen mintegy három éve más használja a szóban forgó járművet.
	A panasz alapján - tekintettel a jogállamiság, a jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz, a jogorvoslathoz és a tulajdonhoz való jog sérelmének gyanújára, továbbá arra, hogy az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogainak tiszteletben tartása az állam elsőrendű kötelessége - vizsgálatot rendeltem el. Ennek során beszereztem a folyamatban lévő büntetőeljárás iratait, áttanulmányoztam a panaszt és annak mellékleteit, valamint szóban tájékoztatást kértem a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztály vezetőjétől a nyomozás jelenlegi állásáról. 

Érintett alkotmányos jog
A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § /1/ bek.).
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § /5/ bek.).
Az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogainak tiszteletben tartása és vétele az állam elsőrendű kötelessége (Alk. 8. § /1/ bek.) 
A jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
	A panaszos férje 1997. március 26-án büntető feljelentést tett a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányságon, mert aznap 13,30 és 13,45 óra között a zárban lévő indító kulccsal nyitott állapotban az utcán parkoló GAK 160 frsz-ú Seat Toledo gépkocsiját ismeretlen személy eltulajdonította. 
	A rendelkezésemre álló nyomozati iratok szerint a rendőrkapitányság lopás elkövetésének alapos gyanúja miatt indult eljárásban azonnal elrendelte a gépkocsi országos körözését. A "körözés közzétételének bizonylatán" a körözés számítógépre való felvitelének dátuma: 1997. március 26., 14,19 óra. 
	Az ügyben 1997. április 26-án a Paksi Rendőrkapitányság értesítette a nyomozást folytató Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztályát, hogy egy Dunaföldváron lakó, jugoszláv állampolgártól kapott információ szerint a panaszostól ellopott, körözés alatt álló gépkocsit Novi Sad-on látták, azt ismeretlen személy értékesíteni próbálta.
	A Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság 1997. május 14-én kelt megkeresése alapján a Paksi Rendőrkapitányság 1997. május 26-án tanúként kihallgatta azt a személyt, aki korábban közölte a rendőrséggel a GAK 160 frsz-ú gépkocsi megtalálási helyét. A kihallgatott személy közölte azt is, hogy a gépkocsiról kitől kapott információt. 

	A nyomozást folytató rendőri szerv 1997. június 26-án - a szolgálati út betartásával - megkereste az ORFK Interpol Magyar Nemzeti Iroda vezetőjét annak a személynek és adatainak a megállapítása érdekében, akinek Novi Sad-on megvételre ajánlották a szóban forgó járművet. A nyomozás - akkor első esetben a Ráckevei Városi Ügyészség, második alkalommal a Pest Megyei Főügyészség által már meghosszabbított - határideje 1997. szeptember 26-án lejárt anélkül, hogy az iroda a megkeresésre válaszolt volna. Ezért a nyomozást  - bizonyíték hiányában - a Be. 139. § (1) bek. b./ pontja alapján, mely így szól: "A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha ... b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény; ... ",  megszüntették. A határozat tartalmazta a panasz előterjesztéshez való jogot. Az iratokhoz csatolt tértivevény szerint a nyomozást megszüntető határozatot a feljelentő testvére vette át 1997. október 15-én. A határozat ellen - a bűnügyi osztály vezetőjének szóbeli tájékoztatása szerint - nem élt panasszal a feljelentő (a panaszos férje).
	Az iratokból megállapítottam, hogy az ORFK Interpol Magyar Nemzeti Iroda 1997. október 15-én kelt átiratában - tehát akkor, amikor a nyomozást már megszüntették - tájékoztatta a megkereső nyomozó szervet, hogy ki ajánlotta megvételre és kinek az ellopott gépkocsit. Az átirat azt is tartalmazta, hogy a járművet ki és milyen összegért vásárolta meg továbbá, hogy a Novi Sad-i Ügyészség a gépkocsit 1997. július 30-án lefoglalta és csalás miatt nyomozást folytatnak az ügyben. 
	A Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya - figyelemmel a már megszüntetett nyomozásra és az ORFK Interpol Magyar Nemzeti Iroda tájékoztatására - az ügyben állásfoglalást kért a Ráckevei Városi Ügyészségtől, mely ügyészi szerv a kapitányság megkeresését továbbította a Pest Megyei Főügyészégre. A főügyészség Nf. 3709/1997. számú állásfoglalása szerint nem indokolt a bűnügyi jogsegély, a Magyarországon ellopott és a Jugoszláviában lefoglalt gépkocsi sorsáról a jugoszláv hatóságok jogosultak dönteni. Erről a nyomozó szerv 1997. december 10-én kelt levelében értesítette a panaszost és az ügyben érintett biztosítót továbbá, ezekkel az adatokkal kiegészítette a szeptember 26-án hozott nyomozást megszüntető határozatot. A kiegészítő határozatot - a tértivevény szerint - 1997. december 16-án vette át a feljelentő megbízottja. Az iratok között annak nincs nyoma, hogy e határozat ellen élt-e jogorvoslati lehetőségével a panaszos férje. A kiegészítő határozat nem is tartalmazott a jogorvoslattal kapcsolatos rendelkezéseket, ami ellentétes a bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló, módosított 40/1987. számú BM Utasítás (NYUT) 330. pontjában előírtaknak. A hivatkozott rendelkezés szerint: "A határozat rendelkező része tartalmazza ... a jogorvoslattal kapcsolatos tájékoztatást, továbbá rendelkezést arról, hogy a határozatot kinek, kiknek kell megküldeni."  
	Ugyancsak 1997. december 10-én a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság ismételten megkereste az ORFK Interpol Magyar Nemzeti Iroda vezetőjét annak érdekében, hogy a jugoszláv hatóságoktól további konkrét információkat szerezzen be a panaszostól ellopott gépkocsival kapcsolatban és arról, hogy a panaszos hogyan kaphatja vissza a járművet. Erre a megkeresésre a  Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság - a szolgálati út betartásával -, 1998. március 4-én kapott választ. Aszerint a gépkocsiról a Novi Sad-i Ügyészség rendelkezik, a nyomozó szerv által feltett konkrét kérdésekre azonban nem válaszolt a Belgrádi Bűnügyi Rendőrség. 

	A nyomozás iratai között található a feljelentőnek a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság vezetőjéhez címzett, 1997. december 10-én érkeztetett beadványa. Ebben arról tájékoztatta a feljelentő (panaszos férje) a kapitányt, hogy 1997. december 3-án és 4-én Novi Sad-on volt, hogy visszaszerezze gépkocsiját. Eredményt azonban nem ért el. Tudomására jutott azonban, hogy a járművel hivatalos okirattal lépték át a határt annak ellenére, hogy körözve volt. A kapitányság vezetőjétől tájékoztatást kért arról, hogy mikor kapta meg az ORFK Interpol Magyar Nemzeti Iroda az értesítést, hogy a tőle ellopott autó Jugoszláviában van. A beadványra a kapitányság vezetője 1997. december 11-én kelt levelében válaszolt. Abban többek között értesítette a panaszos férjét, hogy az Iroda 1997. október 18-án tájékoztatta a kapitányságot, hogy GAK 160 frsz-ú személygépkocsit ki, kinek értékesítette. A válasz levél tartalmazta a Pest Megyei Főügyészség fentebb hivatkozott, Nf. 3709/1997. számú állásfoglalását továbbá, hogy a gépkocsi sorsáról a jugoszláv hatóságok jogosultak dönteni. Ezen kívül tájékoztatta a feljelentőt, hogy a kapitányság ismételten megkereste a külföldi hatóságot, a válasz tartalmáról majd értesítik őt.  
	A Pest Megyei Főügyészég 1998. márciusában újból értékelte az ORFK Interpol Magyar Nemzeti Iroda által beszerzett valamennyi adatot és 1998. március 16-án kelt határozatában elrendelte a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság 702/1997. szám alatt folytatott, 1997. szeptember 26-én megszüntetett nyomozás továbbfolytatását. Ez a határozat 1998. április 9-én érkezett a kapitányságra, ahol - a Be. 137. § (3) bekezdés d./ pontja alapján, mert "jogsegély teljesítése végett külföldi hatóságot kell megkeresni" - a nyomozást még aznap felfüggesztették. 
	Az ügyiratok között található a Ráckevei Városi Ügyészség 1998. május 5-én kelt, B. 407/1997. számú átirata, melyben arról tájékoztatta a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság vezetőjét, hogy a Legfőbb Ügyészség - ami megfelel a nemzetközi bűnügyi jogsegélyről szóló 1996. évi XXXVIII. törvény 4. § (2) bekezdésének, mely szerint: "A bűnügyi jogsegélyt az igazságügyminiszter vagy a legfőbb ügyész teljesíti, illetve kéri." - a jogsegély kérelmet és annak mellékleteit - változatlan tartalommal - Jugoszláviába fogja továbbítani. Az ügyészi átirat tartalmazta azt is, hogy a folytatni rendelt nyomozást fel lehet függeszteni. Ennek alapján - ugyancsak a Be. 137. § (3) bekezdés d./ pontjára hivatkozva - készült egy másik felfüggesztő határozat is 1998. május 11-én. 
	Az iratokból megállapítottam továbbá, hogy sem az 1998. április 9-én, sem a május 11-én kelt nyomozást felfüggesztő határozat nem tartalmazta konkrétan, hogy kinek kell kézbesíteni a határozatot. Ezzel összefüggésben mindkét határozat rendelkező részében az szerepel, hogy "A határozatot kapja: Elosztó szerint". Ez nem felelt meg sem a Be. 138. § (2) bekezdésében foglaltaknak, mely így szól: "A határozatot közölni kell a gyanúsítottal, a feljelentővel és a sértettel.", sem a NYUT fentebb már említett 330. pontjában előírtaknak. 
	Megállapítottam azt is, hogy a két nyomozást felfüggesztő határozat meghozatala között eltelt időben nem hozott a kapitányság a NYUT 488. pontjában előírt olyan határozatot, melyben a nyomozást felfüggesztő határozatot hatályon kívül helyezte volna és elrendelte volna az eljárás folytatását. Ennek elmulasztása miatt megalapozatlan volt az 1998. május 11-én kelt határozat, ugyanis akkor már fel volt függesztve a nyomozás.
	A Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság 1999. február 8-án kelt átiratban kapott tájékoztatást arról, hogy a Belgrádi Bűnügyi Rendőrség az ügyben úgy foglalt állást, hogy nincs lehetőség a gépkocsi lefoglalására, mert a forgalomba helyezéskor minden okmány rendben volt. A Novi Sad-i Ügyészség nem járult hozzá a jármű magyar tulajdonosának történő visszaadásához. Ezért a magyar félnek - tehát a panaszosnak - kell feljelentést tennie a Novi Sad-i Bíróságon az ellen a személy ellen, aki a gépkocsit ellopta, ha kártérítésre, vagy a gépkocsira igényt tart. Ezekről a feljelentőt 1999. február 16-án értesítette a kapitányság bűnügyi osztály vezetője.	
	
	Az iratokból megállapítottam, hogy a nyomozást a rendőri szerv kibővítette és csalás miatt is folytatta, tekintettel arra, hogy a panaszos férjétől eltulajdonított gépkocsiban hagyott személyi igazolvány felhasználásával ismeretlen személy 2 millió Ft-ot felvett a férj általános befektetési számlájáról. 
	A bűnügyi osztály vezetőjének szóbeli tájékoztatása szerint a nyomozás jelenleg is fel van függesztve, mert a jogsegélyre válasz még nem érkezett.
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a panaszos által sérelmezett nyomozásban - figyelemmel a panaszosnak és férjének az eljárás mielőbbi befejezéséhez, a gépkocsi visszaszerzéséhez vagy kártérítéshez fűződő érdekére - többszörösen sérült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való alkotmányos jog. Ezt a következők okozták:
	- A Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság 1998. április 9-én és május 11-én kelt nyomozást felfüggesztő határozata nem tartalmazta, hogy kinek kell kézbesíteni a határozatot. A szóban forgó ügyben a határozat szerinti azon megfogalmazást, hogy "A határozatot kapja: Elosztó szerint" nem indokolta semmi, különösen nem az értesítendő személyek nagy száma, hiszen - a városi ügyészségen kívül, ahová tájékoztatásul kellett megküldeni a határozatot - csak a feljelentővel (aki egyben sértettje is az eljárásnak) kellett közölni. 
	- A nyomozást folytató rendőrkapitányság a két nyomozást felfüggesztő határozat meghozatala között eltelt időben nem helyezte hatályon kívül a nyomozást felfüggesztő határozatot és nem rendelte el az eljárás folytatását.
	Vizsgálatom eredményeként megállapítottam a jogorvoslathoz való alkotmányos jog sérelmének közvetlen veszélyét is tekintettel arra, hogy a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztályának 1997. december 10-én kelt kiegészítő nyomozást megszüntető határozata  nem tartalmazott a jogorvoslattal kapcsolatos rendelkezéseket. 
	A jogorvoslathoz való jog sérelmének közvetlen veszélyét megállapítottam amiatt is, hogy az ügyben hozott két nyomozást felfüggesztő határozat nem felelt meg a Be. 138. § (2) bekezdésében és a NYUT 330. pontjában foglaltaknak, vagyis nem tartalmazta, hogy a feljelentőnek kézbesítik a határozatokat, az iratok között pedig nem volt olyan tértivevény ami igazolta volna, hogy a határozatot a feljelentőnek - a határozat hiányossága ellenére - megküldték. 
	Vizsgálatom során nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot a GAK 160 frsz-ú személygépkocsi körözésének elrendelésével kapcsolatban. A vonatkozó nyilvántartás szerint ugyanis a gépkocsi azonnali körözésének elrendelését a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság nem mulasztotta el. Megállapítottam viszont, hogy a rendőrség körözési tevékenységét - közte a tárgykörözést - azon kívül, hogy a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 36. § (1) bekezdése felhatalmazza a rendőri szerveket arra, hogy a bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható vagy az eltűnt személy, tárgy felkutatására, továbbá ismeretlen holttest azonosítására körözést rendeljenek el, jogszabály nem rendezi. Ezért ez - figyelemmel a vagyon elleni bűncselekmények sértettjeinek, konkrét esetben a panaszos és férjének a gépkocsi birtoklásához fűződő jogos érdekére -  a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményével, valamint az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogainak tiszteletben tartásával összefüggő állami kötelességgel kapcsolatban alkotmányos visszásságot okoz. Az OBH 4106/1998. számú jelentésemben azonban már tettem ajánlást az országos rendőrfőkapitánynak arra, hogy a rendőrség eltűnt személyek felkutatására irányuló munkájának hatékonyabbá tétele érdekében, minél előbb módosítsa a rendőrség körözésre vonatkozó belső szabályzatait, oly módon, hogy tegye egyértelműbbé azok eljárási normáit és határidőit. 

	Ajánlásomat a főkapitány - a tárgykörözésre is kiterjedően - elfogadta. Tájékoztatása szerint annak érdekében, hogy a körözési munka a rendőrség európai színtű, korszerű tevékenységévé váljon, szükség van a vonatkozó jogszabályok harmonizációjára és arra, hogy azok az állampolgárok számára hozzáférhetővé váljanak. Véleménye szerint ezeket a jogi normákat a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvénnyel egyidőben lenne a legcélszerűbb hatályba léptetni. Az országos rendőrfőkapitány válaszát elfogadtam. 
	Tudomásom szerint a körözés átfogó szabályozását a Kormány is napirenden tartja és figyelemmel kíséri az Országos Rendőr-főkapitányságon folyó előkészítő munkát. Ezekre tekintettel újabb ajánlást nem tettem a tárgykörözés mielőbbi szabályozására.
	Az ügyben eljáró ügyészi szervek részéről alkotmányos emberi joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg annak ellenére, hogy a Pest Megyei Főügyészségnek azzal az álláspontjával szemben, hogy a nyomozás során bűnügyi jogsegélyt nem kell alkalmazni, a Legfőbb Ügyészség továbbította a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság jogsegély kérelmét a jugoszláv hatóságoknak. Az ügyészségek döntéseivel kapcsolatban az alkotmányos visszásság hiányának megállapítását arra alapoztam, hogy  a nyomozó hatóságok (rendőrség, ügyészség) a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény.
	Szükségesnek tartom annak megvilágítását is, hogy a bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a nyomozó hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Az országgyűlési biztos azonban nem büntetőügyekben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem történt. Ezért a nyomozó hatóságok döntéseinek, konkrétan a nyomozás megszüntetésének, felfüggesztésének, a nyomozás tovább folytatása elrendelésének megalapozottságát nem vontam kétségbe. Természetesen az általam megállapítottak nem érintik a panaszos férjének azon lehetőségét, hogy jogosnak vélt kárigényét bíróság előtt érvényesítse, amennyiben megítélése szerint az ügyben eljárt hatóságok mulasztásából eredően kárt szenvedett.
	A vizsgálatom során feltárt alkotmányos visszásságok megszüntetése, illetve jövőbeni elkerülése érdekében - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdése alapján - ajánlom
	- Az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének, hogy rendeljen el országos színtű célvizsgálatot annak megállapítására, hogy a büntetőeljárások során hozott érdemi határozatok elkészítésekor a rendőri szervek hogyan érvényesítik a Be. és a NYUT vonatkozó szabályait. Kérem, hogy a vizsgálatban fordítson különös figyelmet a nyomozást felfüggesztő határozatokkal, a panasz joggal, az eljárásban hozott határozatok esetleges későbbi kiegészítéséről szóló határozatokkal kapcsolatos jogszabályi követelmények betartására.
	- A Pest Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjének, hogy gondoskodjon a Szigetszentmiklósi Rendőrkapitányság 702/1997. bü. számú, jelenleg felfüggesztett büntetőeljárás iratai között található 1998. május 11-én kelt nyomozást felfüggesztő határozat kijavításáról úgy, hogy az a vonatkozó Be. és NYUT szabályainak megfeleljen. Gondoskodjon továbbá ezen határozatnak a feljelentő részére való, dokumentált (tértivevénnyel ellátott levélként való) postázásáról.

	- Ugyancsak a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjének, hogy hívja fel az alárendeltségében működő nyomozó szervek figyelmét a jogszabályoknak megfelelő eljárási rend maradéktalan betartására, a jelen ügyben feltárt hiányosságokat elkövetőkkel szemben pedig vizsgálja meg a fegyelmi eljárás megindításának lehetőségét.
	Kérem az Országos Rendőr-főkapitányság és a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy ajánlásaimmal kapcsolatos álláspontjukról, illetve intézkedéseikről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott 30 napon belül szíveskedjenek tájékoztatni.

Budapest, 1999. november 5.

Gönczöl Katalin