OBH 6621/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

Panaszos 1998. november 16-án azért fordult panasszal az Országgyűlési biztosok Hivatalához, mert igazságtalannak tartotta, hogy az általa igénybe nem vett szemétszállításért a szolgáltató, a Rethmann Recycling Szolnok Rt. díjat követel.
Az ügyben a jogbiztonság sérelmének gyanúja miatt indult eljárás.
A vizsgálat során tájékoztatást kértem Szolnok Megyei Jogú Város jegyzőjétől és a Rethmann Recycling Rt. vezérigazgatójától, akik a kért információkat rendelkezésemre bocsátották.

A megállapított tényállás

A Rethmann Recycling Szolnok Rt. 1996. június 13-án kelt fizetési felszólításában arról tájékoztatta a panaszost, hogy a cég nyilvántartása szerint neki az 1995. szeptember 19-én illetve 1996. január 30-án keletkezett díjfizetési kötelezettségeinek nem teljesítése miatt 613,-Ft tartozása van. A levélben felszólították a panaszost, hogy a jelzett összeget nyolc napon belül fizesse meg, amennyiben ezt nem teszi, a cég peres úton fogja érvényesíteni a követelését. A levél arról is tájékoztatta a panaszost, hogy ha a tartozást a levél kézhezvétele előtt kifizette, akkor a felszólítást tárgytalannak tekintheti. Hasonló tárgyú és tartalmú felszólításokat a panaszos többször is kapott  a szolgáltatótól.
A Rethmann Recycling Rt. által a panaszos nevére kiállított és hivatalomhoz megküldött számlák mindegyikén " nem fizet " feljegyzés található, ezekből a feljegyzésekből azonban nem derül ki, hogy a számlákat  a panaszosnak a díjbeszedő bemutatta-e vagy a panaszos általi egyszeri elutasítás után a továbbiakban a díjbeszedő a szolgáltatónak automatikusan jelezte a fizetési hajlandóság hiányát.
Megkeresésemre válaszolva Szolnok város aljegyzője arról tájékoztatott, hogy a közgyűlés a szemétszállítási szolgáltatás díját rendeletében a szobák számához igazodóan állapította meg. A tájékoztató levél szerint  a hulladékszállítás díjának a szobák számához igazodó megállapításánál alapvetően abból a meggondolásból indult ki, hogy a családok a jövedelmi, anyagi viszonyaikhoz és a család létszámához igazodva választanak lakást. az aljegyző véleménye szerint ebből az következik, hogy a lakóhelyiségek ( a szobák ) száma  szerinti díjfizetés kisebb terhet jelent  a szerényebb jövedelemmel rendelkező, kisebb lakásban élők számára. Kérdésre válaszolva az aljegyző levelében arra is kitért, hogy a Szolnok, Kaán Károly úti lakóterületre megállapított szolgáltatási díj azért tér el a város egyéb területeire vonatkozó díjtételektől, mert a kérdéses terület a vizsgált időszakban a TISZA-LIMES Kft. tulajdonában volt. E megkülönböztetést a Közgyűlés 54/1995. (XII. 22.) önkormányzati rendeletével megszüntette, jelenleg  a hulledékszállítás díját a város egész területére egységesen állapítja meg. Az önkormányzati rendelet hivatalomhoz megküldött, 1998. október 31-én hatályos szövege szerint azonban a hulladékszállítás díja a lakosság részére 62,50,- Ft/szoba/hó+ÁFA, míg a Kaán Károly lakóterületre vonatkozó díjtétel 71,50,-Ft/szoba/hó+ÁFA.

Az ügy jogszabályi háttere

1949. évi XX. törvény A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

44/A. §  (2) A helyi képviselőtestület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről 

201. § (1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár.
 (2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné, a szerződés megkötésének időpontjában feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja.

1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról

8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: (...) a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; 

16. § (1) A képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján, annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.

A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény

10.§ (1) Az állami szervek, a helyi önkormányzatok, a természetes személyek és szervezetek, a gazdálkodást végző szervezetek és mindezek érdekvédelmi szervezetei, valamint más intézmények együttműködni kötelesek a környezet védelmében. Az együttműködési jog és kötelezettség kiterjed a környezetvédelmi feladatok megoldásának minden szakaszára.
(2) Az együttműködéssel járó jogokat és kötelezettségeket e törvény, illetve az önkormányzat rendeletben állapítja meg".

1995. évi XLII. törvény az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről

1. § (1) A helyi önkormányzat által szervezett, a települési szilárd és folyékony hulladék összegyűjtését, elszállítását és ártalommentes elhelyezését biztosító helyi közszolgáltatással ellátott területen lévő ingatlan tulajdonosa, használója (a továbbiakban együtt: tulajdonos) az ingatlanon keletkező szilárd és folyékony hulladék elhelyezéséről - a helyi önkormányzat rendeletében meghatározott módon - a helyi közszolgáltatás igénybevétele útján köteles gondoskodni, ha jogszabály vagy hatósági határozat eltérően nem rendelkezik.
2. § A helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg:
a) a helyi közszolgáltatás megnevezését, a közszolgáltatással ellátott terület határait;
b) a nyilvánosan meghirdetett pályázatot elnyerő, a közszolgáltatást végző intézmény vagy szakvállalkozás (a továbbiakban együtt: szolgáltató) megnevezését, illetőleg annak a működési területnek a határait, amelyen belül a szolgáltató a közszolgáltatás teljes körét valamennyi tulajdonos tekintetében rendszeresen köteles ellátni;
c) a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a szolgáltató és a tulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit [Ptk. 226. § (1) bek.];
d) közüzemi szolgáltatás (Ptk. 388. §) esetén a közüzemi szerződés létrejöttének módját, valamint a szolgáltatás igénybevételének, korlátozásának, megtagadásának - jogszabályban nem rendezett - módját és feltételeit;
e) az érintett közfeladattal összefüggő - jogszabályban nem rendezett - helyi önkormányzati hatósági feladatot, hatáskört és szabálysértést;
f) az elvégzendő szolgáltatás alapján a tulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, a díj mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit, vagy a szolgáltatás ingyenességét.
(4) Az e törvény végrehajtását szolgáló rendeletalkotásról a közszolgáltatást szervező helyi önkormányzat, a fővárosban Budapest Főváros Közgyűlése, közös intézmény [1990. évi LXV. tv. (Ötv.) 43. §] vagy körzeti szolgáltatás [Ötv. 69. § (2)-(5) bek.] esetén a közszolgáltatásban részesülő önkormányzat gondoskodik.

45/1995. (XI. 1.) Szolnok Városi Önkormányzati Rendelet a köztisztasággal és a települési szilárd és folyékony hulladékkal összefüggő tevékenységről, a szervezett köztisztasági közszolgáltatás kötelező igénybevételéről

1. § A rendelet célja azoknak a helyi szabályoknak a megállapítása, amelyek biztosíthatják a város köztisztaságával összefüggő feladatok eredményes végrehajtását, a köztisztasági szolgáltatás ellátásának és igénybevételének rendjét.

3.§ A rendelet személyi hatálya a közigazgatási határon belül valamennyi ingatlan tulajdonosra, kezelőre vagy használóra ( továbbiakban: tulajdonos ) kiterjed függetlenül attól, hogy a tulajdonos természetes, vagy jogi személy, illetve nem jogi személyiségű gazdasági társaság.

5.§ (1) Szolnok Megyei Jogú Város Önkormányzata a város közigazgatási területén a települési szilárd és folyékony hulladék összegyűjtését, elszállítását és ártalommentes elhelyezését szevezett helyi közszolgáltatás útján biztosítja. 
(2) bek.: A közgyűlés a köztisztasági közszolgáltatás ellátásával a Rethmann Recycling Szolnok Rt-t ( a továbbiakban: szolgáltató ) bízza meg és kötelezi a feladat ellátásával  kapcsolatos jelen rendeletben foglalt feladatok végrehajtására, valamint felruházza az őt megillető e rendeletben meghatározott jogosítványokkal. 
(3) bek. : Az (1) bekezdésben felsorolt közszolgáltatásokat a helyi közszolgáltatással ellátott területen lévő ingatlan tulajdonosa - a jelen önkormányzati rendeletben meghatározott módon - köteles igénybe venni, ha jogszabály vagy hatósági határozat eltérően nem rendelkezik.
(4) A szervezett közszolgáltatásért a tulajdonos köteles a jelen rendelet szerinti díjat megfizetni.

14.§ (1) A szervezett köztisztasági közszolgáltatás igénybevételével a közszolgáltatást igénybevevő és a szolgáltató között - a Ptk. közüzemi szerződésekre vonatkozó szabályai szerint - szerződéses jogviszony jön létre. 

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az Alkotmánybíróság a jogállamiság elvéből következő követelményekről a 9/1992. (I. 30.) AB határozatban a következőket fejtette ki:
"Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy "a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam". Az Alkotmánynak ez az általános rendelkezése a köztársaság alapértékeit nyilvánítja ki: a függetlenséget, a demokráciát és a jogállamiságot. A jogállamiság elvét az alaptörvény további rendelkezései részletezik, e szabályok ugyanakkor nem töltik ki teljes egészében ezen alapérték tartalmát, ezért a jogállam fogalom értelmezése az Alkotmánybíróság egyik fontos feladata. A jogállamiság alapértékét kitöltő elveket az Alkotmánybíróság egy-egy konkrét ügy kapcsán, fokozatosan fejti ki. Noha az Alkotmánybíróság a jogszabályok alkotmányossági felülvizsgálata során a vizsgált rendelkezésnek elsősorban az Alkotmány valamely konkrét rendelkezésével való összhangját vizsgálja, ez nem jelenti azt, hogy az általános rendelkezéseket formális deklarációnak tekinti, s az alapelveknek pusztán kisegítő, másodlagos szerepet szánna. Az Alkotmányban tételesen szereplő jogállam alapértékének sérelme önmagában is megalapozza valamely jogszabály alkotmányellenességét.
A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam - s elsősorban a jogalkotó - kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. " 

13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

A vizsgálat megállapításai

A. ) Az igénybe nem vett szolgáltatás után felszámított díj 

1.)A vizsgálat célja egyrészt annak megállapítása volt, hogy az ügyben érintett szolgáltató jogszabály rendelkezései alapján vagy jogszabályi rendelkezések megsértésével folytatott olyan gyakorlatot, amelyben a szolgáltatás tényleges igénybevételének hiányára nem volt tekintettel. Ennek a kérdésnek a megválaszolása elengedhetetlenül fontos volt a további vizsgálat tárgyának meghatározása szempontjából. Ha ugyanis a vizsgált gyakorlat alapja az önkormányzati rendelet, akkor a további vizsgálat tárgya is e jogszabály kell hogy legyen, ha azonban az önkormányzati rendeletnek a szolgáltatás díjára vonatkozó rendelkezései a szolgáltató számára kötelezővé teszik az egyéni körülmények szerinti differenciálást, akkor a vizsgálat a továbbiakban a szolgáltató gyakorlata és a Ptk-nak az ellenszolgáltatás vélelmét kifejező rendelkezései közötti  összhangra kell hogy rákérdezzen. A vizsgálat során megállapítottam, hogy a szolgáltató az önkormányzati rendelet előírásainak betartásával állapította meg a panaszos által fizetendő díjat. 
2.) A vizsgálat célja másrészt annak megállapítása volt, hogy az önkormányzati rendeletnek a díj megállapítására vonatkozó rendelkezései milyen viszonyban állnak az ellenszolgáltatás vélelmét kifejező Ptk-beli rendelkezésekkel.
A Ptk 201.§ (1) bekezdése a szerződésekre a visszterhesség vélelmét mondja ki. Kivételes tehát az a szerződés, amelyben a szolgáltatásért ellenszolgáltatás nem jár, azaz amikor a szerződés ingyenes. Tekintettel arra, hogy az önkormányzat rendeletében a vizsgált esetben egy polgári jogi jogviszony elemét szabályozza, nem hagyhatja figyelmen kívül az ellenszolgáltatás vélelmét kifejező szabályt sem. E törvényi szabály a visszterhesség vélelmén felül a szerződéses szolgáltatások és ellenszolgáltatások egyenértékűségének elvét is jelenti, a szolgáltatásért ugyanis nem bármilyen, hanem értékében annak megfelelő ellenszolgáltatás jár. A Ptk. 201.§-ának (1) bekezdésébe foglalt szabály kettős jellege az önkormányzati rendelet vizsgálata szempontjából azért fontos, mert az 1995. évi XLII. törvény rendelkezéseivel együtt kijelöli az önkormányzati szabályozással szemben támasztható követelmények rendszerét és ezzel együtt az országgyűlési biztos vizsgálatának terjedelmét is meghatározza. Egyrészt az 1995. évi XLII. törvény 1.§ (1) bekezdése felállítja a hulladék-elhelyezéssel kapcsolatos közszolgáltatás igénybevételének vélelmét, ezzel szükségtelenné teszi az ellenszolgáltatás vélelme érvényesülésének vizsgálatát, mivel a szemét elszállításának mint ellenszolgáltatásnak a hiánya fel sem merül, másrészt az igénybevétel kötelezővé tételével az önkormányzati rendeletbe foglalt, e vélelem rugalmatlanságát ellensúlyozó, a szolgáltatás tényleges igénybevételében megmutatkozó egyedi eltérések kifejezésére alkalmas szabályozás szükségességét keletkezteti, ugyanis nem fogalmaz meg az ellenszolgáltatás vélelmének érvényesülését kizáró rendelkezést. Akkor, amikor a helyi önkormányzat az 1995. évi XLII. törvényben kapott felhatalmazással élve rendeletben szabályozza a szemétszállítás mint közszolgáltatás díjtételeit, tekintettel kell lennie arra, hogy e jogalkotás tárgyának kötelmi jogi jellege miatt nem csak közjogi, hanem magánjogi rendelkezéseket is be kell tartania. A szolgáltatás nyújtására vonatkozó jogviszonyt ugyanis a felek nem szabályozhatják, a szolgáltató maga nem állapíthat meg az 1995. évi XLII. törvény 1.§ (1) bekezdésébe foglalt rendelkezés alóli kivételt, ezért kénytelen vélelmezni, hogy a szolgáltatást az ő szolgáltatási területén mindenki igénybe veszi. Ha nem így tenne, magánjogi jogalanyként egy közjogi jellegű szabályt lerontana.  
A szemétszállítás mint közszolgáltatás kötelező igénybe vételére vonatkozó szabályozás nem járhat azzal a következménnyel, hogy az ellenszolgáltatás vélelmére vonatkozó Ptk-beli szabály sérül, mert ahhoz az elv alóli kivételt megállapító, kifejezett rendelkezés lenne szükséges, ilyen rendelkezést azonban a vonatkozó jogszabályok egyike sem tartalmaz. A kötelezően igénybeveendő közszolgáltatás tényleges igénybevétele mértékének kifejezésére alkalmas szabályozást a vizsgált önkormányzati rendelet nem tartalmaz. E szabályozás hiányában a szolgáltatás vélelmezett igénybevevőinek köre a tényleges élethelyzetek sokfélesége ellenére a szolgáltató által differenciáltan nem kezelhető.    

A fent kifejtetteket támasztja alá az Alkotmánybíróság 26/1997. AB határozatban megfogalmazott véleménye is:
"Az Alkotmányíróság a települési szilárd hulladék elszállítása rendjének és e szolgáltatás díja megfizetésének önkormányzati szabályozásáról alkotott rendeletek alkotmányosságának vizsgálata alapján arra a következtetésre jutott, hogy az önkormányzatok a díjfizetés szabályozásánál általában az alábbi módszereket alkalmazzák:
- a lakásban (az ingatlanon) élő személyek számát veszik a díjfizetés alapjául;
- a lakásban lévő helyiségek (lakóegységek) számát tekintik meghatározónak;
- a szolgáltatás ellátásakor kiürített kukák számát és űrméretüket tekintik a díjmegállapítás egységének.
E módszerek közös sajátossága, hogy a díj átalány jellegű, a szolgáltatás teljesítését vélelmezi és valamely képzett szemétkibocsátási normát tekint a díjfizetés alapjának.
Az 1995. évi XLII. törvény és a Ptk. idézett rendelkezései alapján az önkormányzatot elsősorban az a kötelezettség terheli, hogy a szemét elszállításáról gondoskodjék és e közszolgáltatás ellátásáért díjat állapítson meg, amelyet a szolgáltatással ellátott területen meg kell fizetni. Az 1995. évi XLII. törvény tehát életszerűnek, általánosnak a szemét kibocsátását tekinti. Mivel az idézettek szerint e törvény lehetőséget ad a mentességek és kedvezmények körének meghatározására is, az önkormányzat szabályozhatja az ilyen esetek feltételeit, kereteit.
A vázoltak alapján a jogi szabályozásnak tényleges különbséget kell tennie a települési szilárd hulladék elszállítása mint közszolgáltatás igénybevételére kötelezett személyek között a szolgáltatás szempontjából értékelhető körülményeik tekintetében."

A fent kifejtettek alapján megállapítom, hogy Szolnok Város Közgyűlése alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz a jogbiztonság elve és a tulajonhoz való jog vonatkozásában amikor a köztisztasági szolgáltatásért felszámítható díjat hiányosan, a tényleges szemétkibocsátás mértékének figyelembe vételére alkalmas rendelkezések megfogalmazása nélkül szabályozza. A szolgáltatás szempontjából értékelhető körülménynek kell tekinteni azt például, ha valaki egyedülálló nyugdíjas és még az ingatlanban lakó személyek számához igazodóan megállapított szemétdíj is aránytalanul magas az általa igénybe vett szolgáltatáshoz képest. Ha az önkormányzat által megállapított díjtétel alapja nem a ténylegesen képződő szemét mennyiségéhez igazodik, akkor a szolgáltatás szempontjából értékelhető körülmények figyelembe vételét a szabályozás csak a mentességek és kedvezmények rendszerével tudja kifejezni.

B. ) A szobák számához igazodó díjtétel megállapítása

Ebben a részében a vizsgálat annak megállapítására irányult, hogy az önkormányzati rendeletbe foglalt előírások milyen viszonyban állnak a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségére vonatkozó Ptk.-ba foglalt szabályokkal.
A szolgáltatás tárgya a szemét elszállítása és ártalmatlanítása. Ennek értéke pedig az ezekkel járó összes költség (önköltség) + a haszon. Az önköltség mértéke nyilvánvalóan a szemét mennyiségének függvénye. A szemét mennyisége pedig a háztartásokban élő személyek számával arányosan növekszik vagy csökken. A lakás helyiségeinek száma és a ténylegesen keletkező szemét mennyisége között nincs olyan szoros összefüggés, amely elfogadhatóvá tenné a helyiségek számának elszámolási alapként való kezelését mint olyat amely a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének elvét kifejezi.
Amint azt az Alkotmánybíróság az 55/1998. (XI. 27.) számú határozatában kifejtette, a Ptk. 201. § (2) bekezdése nem abszolút tilalomként nyilvánítja ki a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás értékkülönbségének előfordulását, hanem megtámadási lehetőséget biztosít a sérelmet szenvedő fél számára. A jogvita elbírálása a rendes bíróság hatáskörébe tartozik. Az Alkotmánybíróság pedig a normakontroll szabályai alapján vizsgálhatja meg és bírálhatja el, hogy valamely jogszabály - és a jogszabályok között valamely önkormányzati rendelet - sérti-e a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének a Ptk. 201. § (1) bekezdésében megfogalmazott követelményét. Az 1122/B/1996. AB határozatában az Alkotmánybíróság már rámutatott a következőkre. Az 1995. évi XLII. törvény 2. § idézett f) pontjában foglalt "törvényi szabályozás alapján az önkormányzat jogosultsága, hogy a települési szilárd hulladék elszállítása díjáról rendelkezzék. Az önkormányzat a díjfizetés alapja meghatározásánál is nagyfokú önállósággal rendelkezik. Mivel azonban - törvényi felhatalmazás alapján - szerződéses jogviszony elemét szabályozza, tiszteletben kell tartania a polgári jog olyan általános alapelvét, mint a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűsége". (ABH 1997, 860.)
A szolgáltatás valóságos értékének megállapítását a díjnak helyiségenkénti meghatározása lehetetlenné teszi.

Az Alkotmánybíróság értelmezése szerint a Polgári Törvénykönyvnek az általános háttér-jogszabály jellege ugyan nem változtat a jogszabályok alkotmányos hierarchiáján, de azt a kötelezettséget rója a jogalkotó szervekre és a jogalkalmazókra, hogy a Ptk. elveit a rokon jogszabályok alkotása és alkalmazása során érvényesítsék.
A szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének tiszteletben tartása olyan alapvető követelmény az önkormányzatokkal szemben, amelyet a szemétszállítási díj meghatározására irányuló rendeletalkotásukkor nem hagyhatnak figyelmen kívül. Mindez nemcsak a Ptk. idézett előírásából, hanem bevezető rendelkezéseinek bizonyos alapelveiből is következik. A jóhiszeműség és a tisztesség elvének való megfelelés Ptk.-beli szabálya erősíti az önkormányzatokkal szemben azt a követelményt, hogy amikor a szemétszállítási díj meghatározásakor a díj összegét nem a tényleges szemétkibocsátáshoz és annak elszállításához, hanem azt tükröző más mutatóhoz (pl. a helyiségek száma, lakásban élő személyek száma, kiürített tartóedények száma, űrmérete stb.) kötik, fokozottan törekedjenek a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének megvalósítására.
Az Alkotmánybíróság már több határozatában megállapította, hogy a helyiségek száma, mint a szemétszállítási díj megállapításának alapja, nem minden esetben tükrözi a ténylegesen elvégzett közszolgáltatást és a szolgáltatás-ellenszolgáltatás közötti nagy különbséghez vezethet. A helyiségek száma szerinti díjmegállapítás inkább akkor eredményez arányosságot az elvégzett közszolgáltatással, ha a helyiséget lakók, illetve használók száma egyenes arányban nő az ingatlan helyiségeinek számával. Önmagában azonban a lakásban lakó, illetve a helyiséget használó személyek száma sem határozza meg kivétel nélkül minden esetben a kibocsátott és elszállított szemét mennyiségét. Az igazi arányosságot az olyan tartalmú rendelkezés valósíthatja meg, amely a díjtétel megállapítását az elszállított szemét mennyiségéhez igazítja. E követelmény megvalósításának számos formája lehetséges. A gyakorlatban több önkormányzat alkalmaz már az alkotmányi és törvényi követelményeknek megfelelő megoldást.
Az Alkotmánybíróság 26/1997. (IV. 25.) AB határozatában alkotmányos követelménynek nyilvánította, hogy valamely közszolgáltatás díja megállapításánál a jogalkotó az érintett csoportokhoz tartozók körülményeit megfelelő figyelemmel, körültekintéssel és méltányossággal értékelje (ABH 1997, 486.). A díjmegállapítás tehát nem lehet önkényes, az objektív ismérveknek megfelelően meghatározott igénybe vevői körre (körökre) pedig azonos tartalmú, illetve joghatású rendelkezéseket kell alkotni. Amennyiben azonban a jogalkotó az érintettek szempontjait nem azonos körültekintéssel és figyelemmel állapítja meg, az Alkotmány 70/A. §-ába ütköző, alkotmányellenes megkülönböztetést alkalmaz. Ha az önkormányzat rendelete nincs figyelemmel arra, hogy a magasabb helyiségszámú ingatlanokat nem feltétlenül több személy lakja, illetve használja, különösen pedig, hogy a több helyiségből álló ingatlanból nem feltétlenül származik több elszállítandó szemét, nem tesz eleget ennek az alkotmányos követelménynek.
A szemét mennyisége nyilvánvalóan nem áll egyenes arányban a helyiségek számával. Amint azt az Alkotmánybíróság az 55/1998. (XI. 27.) számú határozatában megállapította, az igazi arányosságot az olyan tartalmú rendelkezés valósíthatja meg, amely a díjtétel megállapítását az elszállított szemét mennyiségéhez igazítja. Az Alkotmánybíróság azonban idézett döntésében a tényleges szemét mennyiségéhez igazodó díjra vonatkozó szabályozást nem abszolút elvárásként állította a jogalkotó elé és nem helyezte kilátásba a jövőre nézve azt sem, hogy az ennek meg nem felelő szabályozás sorsa az Alkotmánybíróság által folytatott vizsgálat eredményeként csak a megsemmisítés lehet. Ami biztosan megállapítható az Alkotmánybíróság gyakorlatából, az az, hogy a helyiségek számán alapuló szabályozás alkotmánysértő volta miatt minden esetben megsemmisítésre számíthat. A szemétdíjnak helyiségenkénti megállapítása hátrányos megkülönböztetést képez a nagyobb lakás tulajdonosai (használói) terhére a kisebb lakás használóival szemben. Ezt pedig az Alkotmány 70/A. § kifejezetten tiltja, sőt büntetni rendeli.
Ez azonban az alkotmányossági elvárások minimumát fejezi ki. A maximum - tehát ami az arányosság követelményének a leginkább megfelel - a szemét mennyiségéhez igazodó díjszámítás. Amennyiben a felszámítható díj alapjának szempontjából a szolgáltatást igénybe vevő személyek számától teljesen független "ingatlan", "lakóegység", "üdülőegység" fogalmára mint egységre építő szabályozást tekintjük egy képzeletbeli skála egyik végpontjának, a tényleges szemét mennyisségéhez igazodó számítást pedig a másik végpontnak, megállapíthatjuk, hogy az ez utóbbihoz közelítő megoldások az alkotmányossági kritériumoknak is jobban megfelelnek. A kérdés alkotmányjogi megítélésének nehézsége abban áll, hogy a Ptk.-nak az egyenértékűség vélelmére és védelmére vonatkozó rendelkezéseit nehéz az alkotmányjog "nyelvére lefordítani", éppen azért mert a Ptk maga sem abszolút szabályként kezeli ezeket az elveket, illetve azért mert azoknak - optimális esetben - a Ptk-val azonos jogforrási szinten elhelyezkedő jogszabályokkal szemben is érvényesülnie kell. Minden esetben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz a jogbiztonság követelmény eés a tulajdonjog vonatkozásában az olyan szabályozáson alapuló gyakorlat, amely a ténylegesen képződő szemét mennyiségétől független számítási alapra támaszkodik, mivel lehetetlenné teszi a szolgáltatás valóságos értékének megállapítását. 

C. ) A Kaán Károly úti lakóterületre vonatkozó eltérő díjtétel

A vizsgálat célja annak megállapítása volt, hogy milyen viszonyban áll a vizsgált önkormányzati rendelet és az Alkotmány diszkriminációt tiltó rendelkezése. 
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az önkormányzati rendelet a ténylegesen nyújtott többletszolgáltatás létének bizonyítása nélkül állapít meg magasabb szolgáltatási díjat a Kaán Károly lakóterületre, így a megkülönböztetés alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okoz a tulajdonhoz való jog vonatkozásában. 

Ajánlás 

Az  állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25.§-a a következő rendelkezéseket tartalmazza:
"Ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását. A megkeresett szerv állásfoglalásáról, illetve esetleges intézkedéséről hatvan napon belül értesíti az országgyűlési biztost."

A fent idézett jogszabályi rendelkezés alapján felkérem Szolnok Megyei Jogú Város polgármesterét, hogy kezdeményezze a 45/1995. (XI.1.) önkormányzati rendelet oly módon történő módosítását, amely a feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság megszüntetésére alkalmas.  

Budapest, 1999. március 18.

Dr. Polt Péter