OBH 6491/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:

A panaszos az Országgyűlési Biztosok Hivatala Panaszirodáján személyesen jelent meg és azért kért segítséget, mert bár rendszeres szociális járadékra jogosult, a Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság 5 eltartott gyermekére nem állapított meg növelést.

Érintett alkotmányos jogok:

Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdése]

Alkalmazott jogszabályok:

8/1983. (VI.29.) EüM-PM valamint az azt módosító 66/1997. (XII.29.) NM-PM együttes rendelet a megváltozott munkaképességű dolgozók foglalkoztatásáról és szociális ellátásáról.

Megállapított tényállás:

A panaszos 1993. december 1-jétől részesült rendszeres szociális járadékba. A panaszos 1996. március 20-án előterjesztett igénye alapján a 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendelet 22. § (5) bekezdése és a 25/A. § (1) bekezdése alapján növelést állapított meg 5 eltartott gyermekére, fejenként havi 5.250 forintot. 1997. június 1-jétől az ellátás folyósítását beszüntette, mert az Országos Orvosszakértő Intézet Orvosi Bizottsága I. és II. fokon is szakvéleményében a panaszos munkaképesség-csökkenését 40 %-os mértékűnek minősítette.

A panaszos az ellátást megszüntető határozat ellen keresettel élt. A Miskolci Városi Bíróság 11.P.26.989/1997/10. számú ítéletével a panaszos keresetét elutasította. Az igazságügyi orvos szakértő véleménye szerint azonban 1998. február 16-tól (a vizsgálat időpontjától) és azt követően állapot rosszabbodás miatt munkaképességét 50 %-ban elvesztette.

A panaszos kérelmére a fenti orvos szakértői vélemény alapján a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság 1998. február 16-tól a 17-05157/98/05. számú határozatával 10.600 Ft rendszeres szociális járadékot állapított meg. Az eltartott gyermekek részére azonban növelést - tekintettel a 8/1983. (VI.29.) EüM-PM együttes rendeletet módosító 66/1997. (XII.29.) NM-PM együttes rendelet 11. § (4) bekezdésére 1997. december 31-ét követő időponttól nem állapítható meg új jogosultság szociális járadék növelésére.
A családok támogatásáról szóló 1998. évi LXXXIV. törvény szerint a gyermekek nevelési, iskoláztatási költségéhez az állam havi rendszerességgel járó családi pótlékot vagy iskoláztatási támogatást (továbbiakban együtt: nevelési ellátást) nyújt.
Főszabályként családi pótlékra jogosult a szülő a még nem tanköteles, valamint tanköteles gyermekei után, akik az általános iskola, középiskola, szakiskola (együtt: közoktatási intézmény) tanulói és 20. életévüket még nem töltötték be.
Iskoláztatási támogatásra főszabályként az a szülő jogosult, akinek gyermekei tankötelesek vagy már nem tankötelesek, de közoktatási intézmény tanulói és a 20. életévüket még nem töltötték be.
A támogatás egyszerre csak egy jogcímen jár. A gyermek tankötelessé válása évének október 1. napjától a családi pótlékra jogosultság megszűnik, ezzel egyidejűleg iskoláztatási támogatásra válik jogosulttá.
Az ellátás iránti igényt írásban kell benyújtani a kifizetőhellyel rendelkező munkáltatóhoz, ennek hiányában a lakóhely szerint illetékes Megyei Egészségbiztosítási Pénztárhoz.

A fentiekre tekintettel az Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdésével védett szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben visszásságot nem okoz, hogy 1997. december 31-ét követő időponttól nem állapítható meg új jogosultság a szociális járadék növelésére.

A fenti tényállás alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1999. április 17.

Gönczöl Katalin