OBH 6490/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság fogdájában előzetes letartóztatását töltő panaszos beadványa szerint kirendelt védője nem foglalkozott kellő hatékonysággal ügyével és nem tartotta vele a kapcsolatot. Sérelmezte továbbá, hogy nem vehetett részt élettársa temetésén és a sírját sem látogathatta meg. Végül úgy ítélte meg, hogy a rendőrségi fogdában nem kapta meg a megfelelő gyógyszereket pedig közgyógyellátási igazolványa is volt.
	A panasz alapján felmerült a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye, a lehető legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez, valamint a védelemhez való jog sérelmének gyanúja. Ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. Ennek során vizsgálatra kértem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét és a megyei ügyvédi kamara elnökét.

Érintett alkotmányos jogok:
A lehető legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez való jog (Alk. 70/D. § /1/ bek.)
A védelemhez való jog (Alk. 57. § /3/ bek.).
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
1.	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője arról tájékoztatott, hogy a főkapitányság 192/1998. bü. szám alatt emberölés bűntettének alapos gyanúja miatt folytatott nyomozást a panaszos ellen. Az eljárást a panaszos őrizetbe vétele, majd előzetes letartóztatása mellett folytatták. Fogvatartásának helye 1998. október 13-tól november 17-ig a főkapitányság fogdája volt. 
	Őrizetbe vételét követően a panaszost - 1998. október 13-án - a nyíregyházai központi orvosi ügyelet ügyeletes orvosa megvizsgálta és véleményét az ambuláns naplóba bejegyezte. Aszerint a panaszoson külsérelmi nyom nem volt látható, lehelete pedig alkohol szagú volt. A vizsgálatot végző orvosnak betegségre nem panaszkodott, nem tájékoztatta őt arról sem, hogy rendszeresen szed valamilyen gyógyszert. Az orvos fogdán elhelyezhetővé nyilvánította a panaszost.
	A rendőrségi fogdában a panaszost kilenc alkalommal - 1998. október 14-én, 16-án, 20-án, 21-én, 26-án, november 5-én, 9-én, 10-én, 13-án - vizsgálta meg orvos. Október 14-én a rendőr orvos ugyanazt a vizsgálatot végezte el, amit előző nap a központi ügyelet orvosa. A rendőr orvos szerint is fogdában elhelyezhető volt a panaszos. Az október 16-i orvosi vizsgálat célja az volt, hogy a fogda személyzet orvosi véleményt szerezzen be arról, hogy a panaszos egészségügyi szempontból elláthat fogdai házi munkát. Az orvosi napló bejegyzése ezen a napon az volt, hogy házimunkásnak alkalmas. 
Ezeken kívül két esetben idegességre, feszültségre, ugyancsak két esetben fejfájásra panaszkodott. Október 21-én, 26-án Analgeticumot, november 5-én Qvarelint, 9-én ismét Analgetucumot, és 10-én Seduxent írt ki a számára.
	A főkapitányi tájékoztató tartalmazta azt is, hogy az orvos által előírt gyógyszereket a panaszos az orvosi utasításnak megfelelően minden esetben megkapta.
	A főkapitány megállapította továbbá, hogy a panaszos a fogdából négy levelet írt hozzátartozóinak, egy levelet küldött a tarpai önkormányzatnak, két-két levelet pedig az állampolgári jogok országgyűlési biztosának, a nyíregyházai polgármesteri hivatalnak és ügyvédjének.
	Az előzetes letartóztatásban lévő panaszos valóban kérte a főkapitányság vizsgálati osztálya vezetőjének engedélyét ahhoz, hogy részt vehessen élettársa temetésén. A kérelem alapján az osztályvezető személyesen meghallgatta a fogvatartottat. Tájékoztatta őt arról, hogy nem célszerű a temetésen megjelennie, hiszen ő okozta élettársa halálát és jelenléte esetleg zavarja volt élettársa hozzátartozóit kegyeleti joguk gyakorlásában. Azt is elmondta az osztályvezető, hogy ha kérelmét mégis fenntartja, úgy azt engedélyezés céljából továbbítja a főügyészségre. Végül közölte vele, hogy ügyészi engedély alapján a főkapitányság biztosítja a temetésen a személyes védelmét.
	A főkapitányi tájékoztató szerint a vizsgálati osztályvezető szóbeli tájékoztatását követően a panaszos úgy döntött, hogy a temetésen nem vesz részt. A kérelmét visszavonta, illetve az írásba foglalt kérelmet magánál tartotta és visszavitte magával a fogdába. Ez volt az oka annak, hogy a panaszos nem vett részt élettársa temetésén. 
	A megyei főkapitány válaszlevele tartalmazta azt is, hogy a panaszos nem fordult a vizsgálati osztály vezetőjéhez - mint a fogvatartásért felelős parancsnok megbízottjához - olyan kérelemmel, hogy meg kívánja látogatni élettársa sírját. Ilyen kérelemmel a főügyészséghez sem fordult. Legalábbis ennek írásbeli nyoma nincs.
	Nem volt írásban nyoma annak sem, hogy a panaszos kérte volna az ügyében eljáró nyomozó szervet ügyvédi beszélő megszervezésére. A már hivatkozott azon két levél tartalmát pedig a rendőri szerv nem ismeri, amit a panaszos a fogdáról kirendelt védőjének címzett, mivel az a nem ellenőrizhető levelek csoportjába tartozik.
	A főkapitány megvizsgálta azt is, hogy az eljáró rendőri szerv a foganatosított nyomozási cselekményekről értesített-e a védőt, ha igen, azt regisztrálta-e? Megállapította, hogy a panaszos tudta kirendelt védője nevét, mivel első gyanúsítotti kihallgatásán azt közölte vele a nyomozó. A panaszos a kirendelt védőt elfogadta. Ezt a nyilatkozatát külön aláírta a gyanúsítotti kihallgatásáról készült jegyzőkönyvben. 
	A főkapitány tájékoztatója tartalmazta továbbá, hogy a nyomozó szerv - egy kivételével - minden eljárási cselekményről értesítette a védőt. A kivétel az az alkalom volt, amikor a panaszos kérte soron kívüli kihallgatását, és tudomásul vette, hogy a kihallgatását foganatosító nyomozó az adott körülmények között nem tudta a védőt értesíteni. Az ügyvédi értesítésekről az ügy előadója feljegyzést készített, melyet a nyomozati iratokban elhelyezett.
	A főkapitány megállapítása szerint a panaszos kirendelt védője gyanúsítottá nyilvánításakor és az előzetes letartóztatást megelőző bírói meghallgatáson jelen volt. A nyomozó hatóság csak az iratismertetésről való távolmaradás okáról értesült, amit egy rendőri feljegyzés tartalmaz. Aszerint a kirendelt védőnek az iratismertetés időpontjában más ügyben tartott bírósági tárgyalása volt.
	A megyei főkapitány végül megállapította, hogy a fogdába való befogadásakor a panaszostól csak egy nadrágszíjat vettek át. Ezt a letéti jegyzőkönyvben rögzítették. A panaszostól egyedül személyi igazolványát vette át előállításakor az intézkedést végrehajtó rendőr, amit később az ügy előadója megküldött az illetékes igazgatásrendészeti osztálynak. Őrizetbe vételekor a panaszos nem tartott magánál sem TB kártyát, sem közgyógyellátási igazolványt. Az eljárás során arról nem is esett szó, hogy ez utóbbi igazolvánnyal rendelkezett volna.

2.	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Ügyvédi Kamara elnöke rögzítette, hogy a panaszos kirendelt védője az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. és a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvények vonatkozó előírásai, valamint az ügyvédi etikai szabályzat szerint járt el. Ezért a védővel szemben további vizsgálatot nem indított. Tájékoztatójához azonban mellékelte a panaszos kirendelt védője által - megkeresésem alapján - készített igazoló jelentést. Abból - a panaszban foglaltaktól eltérően - kitűnik, hogy a panaszos védője a kirendelésnek annak ellenére eleget tett, hogy - a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Ügyvédi Kamara 7/1998. számú körlevelére hivatkozva - kirendelését megelőzően már kérte, hogy a  kamara mentesítse pártfogói és büntető kirendelések jövőbeli teljesítése alól. 
	A kirendelt védő többször találkozott védencével (a panaszossal). Az első alkalom 1998. október 13-án volt, amikor a megyei főkapitányság vizsgálati osztály életvédelmi alosztálya 18 óra 30 perckor telefonon értesítette, hogy jelenjen meg  a főkapitányságon, mivel a panaszossal szemben felmerült annak alapos gyanúja, hogy élettársát egy tőrrel megszúrta és az meghalt. Ekkor a gyanúsított kihallgatása már megtörtént. A gyanúsított vallomását 16 óra 10 perckor kezdték jegyzőkönyvezni. A jegyzőkönyvet 16 óra 45 perckor zárták le. Ekkor a védő beszélt a panaszossal, kioktatta jogaira, illetve tájékoztatta kötelezettségeiről is. Megbeszélte vele védekezése lehetséges eseteit. Felvilágosította arról is, hogy a bűncselekmény tárgyi súlya miatt számítania kell előzetes letartóztatásba helyezésére, és hogy a bíróság előtti meghallgatásán részt fog venni mint kirendelt védő. A védő kb. 20 óra 15 perckor távozott a kapitányság épületéből.
	A kirendelt védő második alkalommal 1998. október 15-én 11.00 órakor, a bírósági meghallgatáson képviselte a panaszost. A panaszos ekkor azt kérte a védőtől, hogy indítványozza a bíróságnak, hogy engedélyezze élettársa temetésén való megjelenését. Ezzel kapcsolatban a meghallgatást végző bíró kioktatta a panaszost, hogy az elhalt hozzátartozóinak haragjára figyelemmel veszélyes lenne a temetésen részt vennie. A bírói kioktatást követően a panaszos elállt kérelmétől. A bírói döntést - vagyis a panaszos előzetes letartóztatásának elrendelését követően - a panaszos még azt kérte a védőtől, hogy tudja meg hol temetik el volt élettársát.
	Harmadik esetben 1998. november 23-án 11.00 órakor beszélt a védő a panaszossal. Ekkor is a panaszos gyanúsítotti kihallgatását foganatosította a rendőri szerv. Ez az eljárás azonban az emberölés bűntette miatt folytatott eljárástól független volt. Ekkor ugyanis lopás elkövetésével gyanúsították meg. Ebben az ügyben a védő nem kapott kirendelő határozatot, hanem a kihallgatást végző nyomozó telefonon értesítette őt, hogy jelenjen meg a kapitányságon, mivel a panaszost gyanúsítottként kívánja kihallgatni. A gyanúsítás alapja egy személygépkocsi eltulajdonításában való közreműködés volt. A védő az értesítésnek eleget tett. A kihallgatást követően pedig az emberölés és a lopás miatt indult ügyben is folytatott beszélőt a panaszossal. Ekkor tájékoztatta a védő a panaszost arról is, hogy élettársát melyik településen temették el. Az ügyvéd az említetteken kívül más védői munkát nem végzett, mivel a panaszos mindkét terhére rótt bűncselekmény elkövetését beismerte.
	A védő igazoló jelentésében rögzítette azt is, hogy a panaszos ellen emberölés miatt indult ügyben 1998. december 4-én 13.00 órakor foganatosított ügyészi meghallgatáson nem tudott részt venni, mert annak időpontjában más tárgyalása volt. Erről azonban előzetesen - telefonon - értesítette az ügyészt.

3.	A főkapitánynak és a kamara elnökének tájékoztatója alapján a következőket állapítottam meg:
-	A panaszos a rendőrségi fogdában többször részesült orvosi ellátásban és gyógyszereket is kapott. A panasz ezen részében mulasztás, szakmai szabályszegésre utaló adat nem merült fel. Nem vontam kétségbe azt sem, hogy előállításakor a panaszosnál nem volt közgyógyellátásra jogosító igazolvány. 
	Írásbeliség hiányában azt sem lehetett bizonyítani, hogy a panaszos nem önként állt el azon szándékától, hogy részt vegyen élettársa temetésén, illetve, hogy kérte volna élettársa sírjának meglátogatását valamint, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság ügyben eljáró nyomozó szerve gondoskodjon ügyvédi beszélő megszervezéséről. Az országgyűlési biztosnak nincs módja, sem lehetősége a panasz ezen részeinek tisztázása érdekében további bizonyítási eljárást folytatni, illetve bizonyítékokat beszerezni. Így a szóban forgó tárgykörökben azokra a bizonyítékokra hagyatkoztam, melyeket a panasz és a főkapitány tájékoztatója tartalmazott. Ezekre tekintettel - mivel azok ellentmondanak egymásnak - mellőztem a panaszosnak a jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz és a lehető legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez, valamint a védelemhez való joga sérelmének megállapítását.
	Elfogadtam a főkapitánynak azt a megállapítását is, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság Vizsgálati Osztálya eleget tett védő kirendelési kötelezettségének. 
	Nem fogadtam el viszont azt, hogy a nyomozó hatóság védő értesítési kötelezettségét - azon kívül, amikor a panaszos kért soron kívüli kihallgatást - teljesítette. Az ügyvédi kamara elnöke által rendelkezésemre bocsátott ügyvédi igazoló jelentés szerint ugyanis csak akkor értesítette őt a nyomozó szerv, amikor a panaszos gyanúsítotti kihallgatását már foganatosították. Így azon nem volt jelen. Iratellenes tehát az a főkapitányi álláspont is, hogy a kirendelt védő jelen volt az első gyanúsítotti kihallgatáson. Az iratellenességet különösen alátámasztja, hogy a gyanúsítotti jegyzőkönyvön nem szerepel a védő aláírása. Annak ellenére, hogy a panaszos 1998. október 13-án történt gyanúsítotti kihallgatásáról szóló jegyzőkönyv tartalmazza, hogy "Tudomásul veszem azt is, hogy a kirendelt védőm értesítve lett, de az egyéb elfoglaltsága miatt nem tud megjelenni a kihallgatáson", nem bizonyított, hogy a kihallgatás megkezdése előtt teljesült a védő értesítése. 
	Ezekre figyelemmel megállapítottam, hogy a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság Vizsgálati Osztálya megsértette a tisztességes eljáráshoz való jogot és közvetlenül veszélyeztette a panaszos védelemhez való jogát is. Tekintettel azonban arra, hogy a panaszos gyanúsítotti kihallgatását követően a rendőri szerv értesítette a kirendelt védőt és lehetővé tette a panaszosnak, hogy védőjével felvegye a kapcsolatot továbbá, hogy a védő megismerje a gyanúsítotti jegyzőkönyvben foglaltakat, ajánlást nem teszek. A hasonló jellegű mulasztások jövőbeni elkerülése érdekében azonban - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 17. § (1) bekezdésére hivatkozva - felkérem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy hívja fel az alárendeltségében működő nyomozó hatóságok állományának figyelmét a jogszabályoknak megfelelő eljárási rend maradéktalan betartására.
-	A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Ügyvédi Kamara elnökének tájékoztatóját elfogadtam. 
	A panaszos védelmére kirendelt védő nem okozott visszásságot a védelemhez és a tisztességes eljáráshoz való jog érvényesítésében. Ezen megállapításomat arra alapoztam, hogy rajta kívül álló ok - a nyomozó hatóság értesítési kötelezettségének elmaradása - miatt nem vett részt a panaszos első gyanúsítotti kihallgatásán. Ugyancsak objektív körülmény - a panaszos által kért soron kívüliség - okozta, hogy a kirendelt védő nem volt jelen azon a gyanúsítotti kihallgatáson, amit a panaszos kezdeményezett. Mintegy másfél hónap alatt - 1998. október 13. és november 23. között - három alkalommal beszélt védencével. Tette ezt annak ellenére, hogy 1998. október 13-a előtt kérte a megyei ügyvédi kamarát, hogy töröljék a kirendelt védői névjegyzékből, vagyis - figyelemmel az ügyvédekről szóló 1998. évi XI. törvény 35. § (1) és (2) bekezdéseire, melyek így szólnak: "(1) A kamara a kirendelhető ügyvédekről jegyzéket vezet. (2) A hatóság a kamarától kapott jegyzékben feltüntetett ügyvédet rendelhet ki." - nem volt köteles eljárni kirendelt védőként.
	A kirendelt védő tehát részt vett a panaszos ellen folyamatban volt eljárásban, eleget tett az akkor hatályos büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 51. §-ában foglaltaknak, ami előírta, hogy "A védő köteles ... a terheltet a védekezés törvényes eszközeiről felvilágosítani, jogaira kioktatni és a terheltet mentő, illetőleg a felelősségét enyhítő tények felderítését elősegíteni."  Nem róható fel a terhére - különös figyelemmel arra, hogy ugyanazon időpontokban más ügyekben bírósági eljárásban vett részt -, hogy nem volt jelen az iratismertetésen és a panaszos ügyészi meghallgatásán, mivel távolmaradása okáról előzetesen tájékoztatta a nyomozót és az ügyészt. 
	Az ügyben eljáró kirendelt védő eljárása a vonatkozó jogszabályoknak megfelelt, az Obtv-ben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okozott. Ajánlást nem tettem.
	Megállapításaimról - jelentésem megküldésével - tájékoztatom a panaszost, a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét és a megyei Ügyvédi Kamara elnökét.

Budapest, 2000. október 17.

Gönczöl Katalin