OBH  6478/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A szabadságvesztés büntetését töltő elítélt a Szegedi Fegyház és Börtönből panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, a vele szemben alkalmazott bánásmód miatt. Panaszában a sérelmeit nem részletezte.
	 A panasz alapján az  1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog:
Kérelemhez, panaszhoz való jog (Alk. 64. §)

Alkalmazott jogszabályok:
6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése - ha jogszabály kivételt nem tesz - végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében - a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett - közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
8. § A fogvatartott kérelemmel, illetve panasszal fordulhat a külön jogszabályokban meghatározott nemzetközi szervezetekhez.
9. § (1) A fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik.
(2) A jogorvoslati jog érvényesítésével kapcsolatos iratokat a címzettnek haladéktalanul továbbítani kell. A panaszokat, kérelmeket, bejelentéseket és a döntéseket az intézet köteles nyilvántartani.
(3) A 6-8. §-ban foglaltak nem érintik a fogvatartottak azon jogait (keresetindítás, feljelentés, jognyilatkozat megtétele, közérdekű bejelentés), amelyek a fogvatartástól függetlenül megilletik.

Megállapított tényállás:
	A panaszos 1998. április 4-én fordult először az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. Panaszában az ügyében (emberölés) hozott ítélet megalapozottságát vitatta. A panaszos jogerős ítélete ellen a Legfelsőbb Bírósághoz is nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, de kérelmét elutasították. Az OBH 2299/98. számon iktatott panaszát hatáskör hiányában elutasítottuk.
	Azóta több beadványt küldött, amelyekben büntetéseiért a rendőrséget, ügyészséget, bíróságot okolta. 1998. december 1-én a Budapesti Fegyház és Börtönből írt, ahová saját kérésére helyezték át. Levele szerint embertelenül bántak vele, mert "jelentgető" magatartása miatt szigorúbb őrzési fokozatba helyezték. Konkrét adatok nélkül megemlítette, hogy egy rabtársa megverte és szerinte igazságtalanul, ő kapott fegyelmi büntetést. Általánosságban utalt egészségi állapotának romlására. Panaszolta, hogy beadványai nem jutnak el a címzettekhez.
	1999. december 16-i levelében az élettörténetét írta le, a korábbi, ugyancsak igazságtalan elítéléseit sérelmezte, a "társadalomban szabadjára engedett besúgókra" panaszkodott. A beadvány semmilyen konkrét, vizsgálható sérelmet nem tartalmazott.
	1999. március 1-én megírta, hogy áthelyezését kérte Szegedre. A beadvány konkrét sérelmet nem tartalmazott. 
	1999. június 14-én érkezett leveléhez mellékelt egy beadványt az igazságügyi miniszterhez, amelyben ismét a bírói ítélet jogszerűségét, az általa elkövetett emberölés körülményeinek tisztázatlanságát és cselekményével kapcsolatban a szándékosságot vitatta. Jelenlegi fogvatartási helyére vonatkozó panasza nem volt.	

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos leveleiből nem volt megállapítható, hogy milyen konkrét sérelmek érték, ezért a vizsgálat érdekében az elítéltet fogvatartó büntetés-végrehajtási intézettől beszereztem a panaszos kérelmeire, panaszaira, azok elintézési módjára, illetve a fegyelmi ügyeire vonatkozó iratokat. A beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos összbüntetésbe foglalt 11 év 8 hónap időtartamú, fegyház fokozatú szabadságvesztés büntetését tölti. Biztonsági fokozata III. Befogadása 1996. október 22-én Gyulán történt, innen Szegedre, majd saját kérésére Budapestre került. A Budapesti Fegyház és Börtönben, 1997. december 19-től 1998. december 18-ig a gyógyító-nevelő csoport személyiségzavaros részlegében volt elhelyezve. Jelenlegi fogvatartási helyére - a Szegedi Fegyház és Börtönbe - szintén saját kérelmére helyezték át 1999. február 1-én.
	A panaszos korábbi és jelenlegi fogvatartási helyén is gyakran élt kérelmekkel, amelyekben munkába állításával, egészségügyi helyzetével, áthelyezésével, levelezésével, látogatói fogadásával kapcsolatban fordult nevelőihez, az intézetek vezetőihez, illetve az országos parancsnokhoz. A beszerzett kérelmi lapok alapján 1997-ben 4, 1998-ban 40, 1999-ben - az adatkérés időpontjáig - 9 kérelmet terjesztett elő. 
	A dokumentumok alapján megállapítottam, hogy a panaszos véleményével ellentétben, kérelmeit és panaszait a hatályos jogszabályok alapján, méltányosan bírálták el. A panaszos korábbi vélt sérelmei sem voltak megalapozottak. Ezt támasztja alá, hogy kérelmére - egészségi állapotára tekintettel - 1997. augusztus 4-én engedélyezték a börtön körletben történő elhelyezését, annak ellenére, hogy ítélete szerint a büntetését fegyház fokozatban kell letöltenie.  
	A panaszosnak azokat a kérelmeit, amelyek a fogvatartottakra vonatkozó jogszabályok alapján a büntetés-végrehajtási szervek hatáskörébe tartoztak, többségében teljesítették. Az elutasított kérelmek elbírálásáról és a döntésről a panaszost tájékoztatták, panaszjogára kioktatták. Gyakran kért személyes meghallgatást magasabb szintű vezetőktől, anélkül, hogy kérése okát a nevelőjével közölte volna. Rendszerint ezeket a kéréseit is teljesítették. A dokumentumok alapján ezeken a meghallgatásokon sem kerültek szóba olyan sérelmek, amelyek fogvatartási körülményeivel, a bánásmóddal vagy közvetlen környezetével kapcsolatba hozhatók lettek volna.
	A nem teljesített kérelmek a munkába állítására vonatkoztak. Budapesti fogvatartása idején, munkahelyén összeverekedett a brigádvezetőjével, ezért a munkából fegyelmi lappal leváltották. Ezt követően is több kísérlet történt a munkába állítására, de foglalkoztatását a munkáltatók nem vállalták. Később az egészségi állapota miatt nem végezhetett munkát.
	Szegedre helyezése után a nevelője - mivel a panaszos pszichés egyensúlya nem volt kielégítő - 1999. március 17-én hivatalból kezdeményezte ideiglenes gyógyító-nevelő csoportba helyezését. A panaszos a pszichológustól kért személyes meghallgatás során közölte, hogy életkorából, általános egészségi állapotából adódóan nem bírja a zajos, nagylétszámú zárkaközösséget. A gyógyító-nevelő csoport létszáma az áthelyezést nem tette lehetővé, ezért a panaszost - a pszichológus véleményét is figyelembe véve - kétszemélyes zárkában helyezték el, egy toleráns, idősebb zárkatárs mellé. A vezető nevelő véleménye szerint a kétszemélyes elhelyezés óta a panaszos kifogástalan magatartást tanúsít. Lakótársával megfelelő a viszonya, állapota kezd stabilizálódni. Megnyugodott, hogy életkorának és egészségi állapotának jobban megfelelő környezetben töltheti büntetését. 1999. június 8-án a körletszemlére való példamutató felkészüléséért soron kívüli látogató fogadás jutalomban részesítették.
	A panaszos megküldött beadványai, továbbá a börtönben előterjesztett kérelmek és panaszok jellege és elintézésük módja alapján megállapítottam, hogy a büntetésvégrehajtás során a panaszos alkotmányos, emberi jogai nem szenvedtek sérelmet. Helyzetét a fogvatartásáért felelős személyek megértéssel és méltányosan kezelik, problémáinak enyhítését elősegítik. 	
	A fentiek alapján az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 1999. október 20.

Gönczöl Katalin