OBH 6420/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A Népszavában 1998. november 4-én megjelent "Megalázó gyanúsítás" c. cikk szerint Zalaegerszegre utazott egy három gyermekes család. A vonatra várva, a gyermekek bementek egy vadászboltba. Miután a boltból távoztak - kisidő múlva - két rendőrautó állt meg mellettük és körbe vették őket. A rendőrök a gyermekeket azzal gyanúsították, hogy elloptak a boltból egy távcsövet. A rendőrök - tiltakozás ellenére - átvizsgálták a család valamennyi tagjának táskáját. Végül igazoltatták őket és feljegyezték személyi adataikat. Az újságcikk arról is tájékoztatott, hogy mindez egy párbeszéd közepette zajlott, melynek során a rendőrök megjegyezték, hogy panaszt tehetnek 3000 Ft ellenében a bíróságon. A cikkből kitűnik, hogy sértette önérzetüket a velük szemben intézkedő rendőrök magatartása, az általuk használt hangnem. 
	A cikk alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint az emberi méltósághoz való jog sérelmének gyanúja. Az eset felvetette azt a problémát is, hogy az állampolgárok mennyire kiszolgáltatottak, védtelenek a rendőri eljárásokkal szemben, esetleg "ártatlan" emberek kerülnek hasonló helyzetbe. Ezért az ügyben - a cikk írójának szóbeli hozzájárulásával - vizsgálatot rendeltem el.
	Vizsgálatom során megkerestem a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét és kértem vizsgálja felül az újság cikkben érintett személyekkel szemben intézkedő rendőrök eljárásának törvényességét, szakszerűségét és indokoltságát.
	
Érintett alkotmányos jogok
Az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.).
A jogállamiság elve és az ebből fakadó jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).

Alkalmazott jogszabályok
A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (továbbiakban: Rtv.)
19. § (1) A jogszabályi előírások végrehajtását szolgáló rendőri intézkedésnek - ha törvény vagy nemzetközi megállapodás másként nem rendelkezik - mindenki köteles magát alávetni, és a rendőr utasításának engedelmeskedni. A rendőri intézkedés során annak jogszerűsége nem vonható kétségbe, kivéve, ha a jogszerűtlenség mérlegelés nélkül, kétséget kizáróan megállapítható.
(2) A rendőr jogszerű intézkedésének való ellenszegülés esetén az e törvényben meghatározott intézkedések és kényszerítő eszközök alkalmazhatók.

20. § (1) A rendőrt az intézkedés során az egyenruhája és az azonosító jelvénye vagy a szolgálati igazolványa igazolja.
(2) Ha a rendőr nem visel egyenruhát, az intézkedés megkezdése előtt köteles a rendőri mivoltát szóban közölni, és - ha az intézkedés eredményességét nem veszélyezteti - magát a szolgálati igazolványával igazolni.
(3) A rendőr az intézkedés befejezése után az intézkedés alá vont személy kérésére köteles az azonosító jelvényének számát közölni vagy szolgálati igazolványát felmutatni, a nevét és a szolgálati helyét megjelölni.

24. § (1) A rendőr köteles a feladatkörébe tartozó segítséget, illetőleg a hozzáfordulónak a tőle elvárható felvilágosítást megadni.

(2) A magánérdekek védelme e törvény alapján csak akkor tartozik a Rendőrség hatáskörébe, ha a törvényes védelem az adott körülmények között más módon nem biztosítható, vagy ha a rendőri segítség nélkül a jog érvényesíthetősége meghiúsulna vagy számottevően megnehezülne.
(3) A segítségnyújtás csak halaszthatatlan szolgálati érdekből tagadható meg, közvetlen életveszély esetén csak akkor, ha a segítségnyújtás miatt több ember élete kerülne közvetlen veszélybe.
(4) A rendőrt a jogainak érvényesítése végett bárki felkérheti más személy igazoltatására. Ha az igazoltatást kérő valószínűsíti, hogy az igazoltatáshoz jogos érdeke fűződik, és a személyazonosságát igazolja, a rendőr a kérést teljesíti. Az igazoltatott adatait a rendőrkapitányság adja ki az igazoltatást kérőnek, ha az adatokhoz fűződő jogosultságát hitelt érdemlően igazolja.
(5) Ha az igazoltatást kérő az igazoltatást követő 8 napon belül az adatok kiadását nem kéri, vagy a jogosultságát nem igazolja, az igazoltatottnak a (4) bekezdés alapján felvett adatait meg kell semmisíteni.
(6) Az adatok kiadásáról az igazoltatott személyt írásban értesíteni kell. Az értesítésben közölni kell az igazoltatást kérő igényének indokait. Ha az igazoltatott kéri, az igazoltatást kérő személyazonosító adatait vele közölni kell.

29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(2) Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható, az igazoltatás sikertelensége esetén előállítható, és a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehető, fényképfelvétel készíthető, továbbá a külső testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetők.
(3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követően kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti.
(4) A rendőr az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja, ha azt a személyazonosság megállapítása, a valószínű veszély elhárítása, bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja szükségessé teszi.   

47. § A rendőr - intézkedése során - az ellenszegülés megtörésére testi erővel cselekvésre vagy a cselekvés abbahagyására kényszerítést (testi kényszert) alkalmazhat.

A Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet (továbbiakban: Szolgálati Szabályzat)
12. § (1) A rendőr az általa észlelt, vagy tudomására jutott és hivatalból üldözendő bűncselekményről - ha az elkövető ismert, annak megjelölésével - feljelentést tesz.
(2) A szándékos bűncselekmény elkövetésének helyszínén a tetten ért vagy menekülő tettest el kell fogni. Ha erre nincs mód, haladéktalanul intézkedni kell az elfogásra, és szükség esetén a helyszín biztosítására.
(3) A rendőr magánindítványra büntethető bűncselekmény észlelése esetén a feljelentés megtételére jogosult kérésére megadja a szükséges felvilágosítást.

32. § (1) Az igazoltatás során a rendőr elkéri az igazoltatott személyi igazolványát vagy egyéb, személyazonosságot igazoló okmányát. Ha az okmány valódisága kétséges, a rendőr ellenőrző kérdéseket tehet fel. Felszólítja az igazoltatott személyt adatainak bemondására, a bemondott adatokat az okmánnyal összehasonlítja. Ha a körülmények indokolják az igazoltatott személy adatait körözési nyilvántartásban is ellenőrizni kell.
(2) Az igazoltatás során meg kell állapítani a személy azonosságát, és igazoltató lapon rögzíteni kell annak a személynek az adatait, akinél ez a további intézkedéshez, eljáráshoz szükséges, vagy egyéb körülmények ezt indokolják. Az igazoltató lapra fel kell írni:
a) a személy családi és utónevét (asszonyoknál a leánykori nevet is);
b) a születési helyét, idejét;
c) anyja leánykori nevét;
d) lakcímadatait (lakóhelyét, tartózkodási helyét);
e) személyi igazolvány vagy a személy azonosítására alkalmas más igazolvány sorozatát és számát;
f) az igazoltatás helyét, idejét, okát.
(3) Az Rtv. 24. § (4) bekezdésében meghatározott intézkedéskor az igazoltatást kérő állampolgár adatait is a rendőrkapitányság adhatja ki. Az intézkedésről a rendőr a szolgálat befejezését követően haladéktalanul írásos jelentést tesz.
(4) Ha közfeladatot ellátó személy jogszerű fellépése körében kéri az igazoltatást, részére az igazoltatott adatai a helyszínen átadhatók, az igazoltatást kérő adatai közül azonban csak a neve és munkahelye közölhető.

34. § (1) A ruházat, csomag és jármű átvizsgálása bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetése tárgyi bizonyítási eszközeinek felkutatására, közbiztonságra veszélyes eszközök kiszűrésére irányulhat.
(2) Ruházat-, csomag-, járműátvizsgálásra kerülhet sor különösen:
a) igazoltatás során;
b) fokozott ellenőrzés alkalmával;
c) személyi szabadságot korlátozó intézkedések foganatosításakor;
d) rendezvény, esemény alkalmával meghatározott területre belépő személyek esetében;
e) az állam működése, illetve a lakosság ellátása szempontjából fontos létesítményekbe való be- és kilépéskor.
(3) A jármű vagy csomag átvizsgálásának tűrésére a birtokos a (2) bekezdés a), b), c) pont esetében kényszeríthető, a d), e) pont esetében az átvizsgáláshoz való hozzájárulás megtagadása esetén a beléptetést meg kell tagadni.

35. § (1) A feltartóztatás a rendőrnek az a szolgálati tevékenysége, amelynek során azt a személyt, aki a személyazonosságának igazolását megtagadja, vagy az igazolásra történő felszólításnak nem engedelmeskedik, továbbá, akitől felvilágosítást kér, annak idejére az intézkedés helyszínének elhagyásában korlátozza, vagy a további intézkedés megtételéig a helyszín elhagyásában megakadályozza.
(2) A feltartóztatást meg kell szüntetni, ha az intézkedés célját elérte, és további intézkedésre nincs szükség.  

47. § A rendőr - intézkedése során - az ellenszegülés megtörésére testi erővel cselekvésre vagy a cselekvés abbahagyására kényszerítést (testi kényszert) alkalmazhat.

A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (továbbiakban: Btk.)
31. § (1) A törvényben meghatározott esetekben a bűncselekmény csak magánindítványra büntethető.
(2) A magánindítvány előterjesztésére a sértett jogosult.

179. § (1) Aki valakiről, más előtt, a becsület csorbítására alkalmas tényt állít vagy híresztel, vagy ilyen tényre közvetlenül utaló kifejezést használ, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) A büntetés két évig terjedő szabadságvesztés, ha a rágalmazást
a) aljas indokból vagy célból,
b) nagy nyilvánosság előtt,
c) jelentős érdeksérelmet okozva

183. § (1) A 176-177. és a 178-181. §-ban meghatározott bűncselekmények elkövetői magánindítványra büntethetők.

A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (továbbiakban: Be.)
123. § (1) Magánindítványra büntethető bűncselekmény miatt csak a jogosult feljelentése alapján indítható büntető eljárás. A magánindítvány előterjesztésére jogosultnak minden olyan nyilatkozatát, amely szerint az elkövető büntetőjogi felelősségrevonását kívánja, magánindítványnak kell tekinteni.
 (2) A magánindítvány előterjesztésére jogosult nyilatkozatát be kell szerezni, ha az eljárás megindulását követően derül ki, hogy a cselekmény csak magánindítványra büntethető.
(3) A magánindítványt attól a naptól számított 30 napon belül kell előterjeszteni, amelyen a magánindítványra jogosult a bűncselekmény elkövetőjének kilétéről tudomást szerzett. A (2) bekezdés esetén ezt a határidőt attól a naptól kell számítani, amelyen a magánindítványra jogosult a hatóság felhívásáról tudomást szerzett. A meghalt sértett hozzátartozója a még nyitva álló idő alatt terjesztheti elő a magánindítványt.
(4) A magánindítvány előterjesztésére nyitva álló határidő elmulasztása miatt igazolásnak nincs helye.

311. § (1) E törvény rendelkezéseit a magánvád alapján folytatott büntetőeljárásban az e fejezetben foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) A terhelt bűnösségének bizonyítása a magánvádlót terheli.

314. § (1) Az eljárás feljelentés alapján indul meg. Ebben elő kell adni, hogy a feljelentő ki ellen, milyen cselekmény miatt és milyen bizonyítékok alapján kéri a büntető eljárás lefolytatását. A feljelentést a bíróságon kell írásban vagy szóban megtenni; a szóbeli feljelentést jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(2) A nyomozó hatóság a hozzá érkezett feljelentést az illetékes bíróságnak küldi meg. Az ügyész a feljelentést akkor küldi meg a bíróságnak, ha a vád képviseletét nem veszi át.
(3) Kölcsönösen elkövetett könnyű testi sértés, rágalmazás vagy becsületsértés esetén az egyik fél sérelmére elkövetett bűncselekmény miatt megindult eljárásban a 212. § (6) bekezdése szerinti tanácsülésig a másik fél abban az esetben is jogosult a magánindítvány előterjesztésére, ha ennek határideje lejárt, feltéve, hogy a büntethetőség még nem évült el.

Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény
52. § (1) A kizárólag magánvád alapján folyó eljárásban a feljelentés illetéke 3000 forint, a fellebbezés illetéke 4000 forint, a perújítási kérelem és a felülvizsgálati indítvány illetéke 5000 forint.

A vizsgálat megállapításai
	Az újságcikket író állampolgár a családjával szemben 1998. október 24-én, Zalaegerszeg területén intézkedő rendőrök eljárását és magatartását sérelmezte. Az általa leírt körülmények alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint az emberi méltósághoz való jog sérelmének, ezen keresztül az állampolgárok rendőri eljárásokkal szembeni kiszolgáltatottságának, védtelenségének gyanúja. Ezért megkerestem a Zala Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, akit felkértem az újságcikkben érintett személyekkel szemben intézkedő rendőrök eljárásának felülvizsgálatára. Megkeresésemben kértem, hogy vizsgálata során fordítson különös figyelmet annak megállapítására, hogy a rendőri intézkedés törvényes, szakszerű és indokolt volt-e. 
	A főkapitányság vezetője arról tájékoztatott, hogy 1998. október 24-én 11.45 órakor a zalaegerszegi Zalavad Vadászati és Kereskedelmi Kft. üzlet tulajdonosa bejelentést tett a városi rendőrkapitányság ügyeletére. A bejelentés szerint két fiatal férfi a vadász üzletből eltulajdonított 1 db fegyvertávcsövet. A bejelentő nyilatkozott arról is, hogy a két személyt felismerné. Tájékoztatásához a főkapitány mellékelte az alapul szolgáló dokumentumokat.  	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy az ügyeletes tiszt személygépkocsival szolgálatot teljesítő két járőrt küldött a vadászbolthoz. A két rendőr a bejelentővel együtt beült a gépkocsiba és elindultak a lopással gyanúsítható személyek felkutatására. A vadászbolttól a város központ felé mintegy egy km távolságra a bejelentő felismerte azt a gyalogosan haladó két fiatalembert, akik korábban az üzletben a fegyvertávcsöveket nézegették, illetve akikről feltételezte, hogy a távcsövet eltulajdonították. A két személy felnőttek társaságában volt. A járőrök a társaságot megállították. Tekintettel arra, hogy bűncselekmény gyanúja állt fenn, és az annak elkövetésével gyanúsítható személyek kiléte, illetve a feltartóztatott társaság tagjai előttük ismeretlen volt, felszólították őket személyazonosságuk igazolására. Az igazoltatás az Rtv. 29. § (1), a feltartóztatás pedig az Rtv. 29. § (2) bekezdése alapján nem volt jogellenes. A 29. § (1) bekezdése szerint ugyanis „a rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania”, sőt „az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni”, vagyis az állampolgár köteles a rendőr igazoltatásra történt felszólításának eleget tenni. A 29. § (2) bekezdése pedig így szól: „Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható...”. Ezutóbbi rendelkezés alkalmazására azért került sor, mert - a járőrök jelentése szerint, amire egyébként a cikk is utal - az igazoltatás indokának közlését követően az igazoltatott személyek a személyigazolványaikat vonakodva, csak a második felszólítás után adták át, az intézkedést folyamatosan kifogásolták, nehezményezték, arra hivatkoztak, hogy ők pedagógusok, két gyermekük véletlenül sem tulajdonítana el semmit.
	Megállapítottam továbbá, hogy az intézkedés kezdetén - az idősebb férfi kérésére, ez az Rtv. 29. § (3) bekezdése alapján helyes volt - az intézkedő rendőrök tájékoztatták a társaságot, hogy a velük érkező személy, aki a vadász bolt vezetője, azzal gyanúsítja a két fiatalembert, hogy az üzletből elloptak 1 db fegyvertávcsövet.
	Az igazoltatást követően a két rendőr a lopás feltételezett elkövetőit - a két fiatalembert - felkérte, hogy mutassák meg ruházatukat, kabátjuk belső zsebeit, valamint jelenlétükben átvizsgálták útipoggyászaikat. Ennek lehetőségét az Rtv. 29. § (4) bekezdése biztosítja, ami kimondja, hogy „a rendőr az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja, ha azt a személyazonosság megállapítása, a valószínű veszély elhárítása, bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja szükségessé teszi”. Az intézkedő rendőrök a keresett távcsövet nem találták meg a két fiatal személynél. 

	Az igazoltatás és ruházat, csomag átvizsgálást követően az idősebb férfi tájékoztatást kért a két járőrtől jogorvoslati lehetőségükről, mert sérelmezte a velük szemben foganatosított  intézkedéseket. Kérte továbbá a rendőri intézkedéskor jelenlévő vadászüzlet vezetője nevének és személyi adatainak kiadását, mert tudni akarta, ki vádolta gyermekeit bűncselekmény elkövetésével. A kérésre a rendőrök - jelentésük szerint - elmondták, hogy ha igénylik nevüket, beosztási helyüket, valamint szolgálati jelvényük számát átadják, de az üzletvezető személyes adatait nem adhatják ki. Az ügyben keletkezett dokumentumok szerint a rendőrök adatainak megismerésére nem tartott igényt a család. 
Tájékoztatták a rendőrök a férfit arról is, hogy az üzletvezető, mint igazoltatást kérő (bejelentő) személy adatainak kiadását - ha hiteltérdemlően igazolja az adatokhoz fűződő jogosultságát - 8 napon belül kérheti a zalaegerszegi rendőrkapitányságtól, továbbá feljelentést is tehet rágalmazás miatt az üzletvezető ellen, továbbá hogy a feljelentést, 3000.- Ft illeték megfizetése mellett, magánindítvány formájában a bíróságon lehet előterjeszteni. 
A járőrök tájékoztatása megfelelt az Rtv. 20. § (3) bekezdésében előírtaknak, mely szerint: „A rendőr az intézkedés befejezése után az intézkedés alá vont személy kérésére köteles az azonosító jelvényének számát közölni vagy szolgálati igazolványát felmutatni, a nevét és a szolgálati helyét megjelölni”, továbbá a 24. § (4) és (5) bekezdéseinek, melyek így szólnak: „A rendőrt a jogainak érvényesítése végett bárki felkérheti más személy igazoltatására. Ha az igazoltatást kérő valószínűsíti, hogy az igazoltatáshoz jogos érdeke fűződik, és a személyazonosságát igazolja, a rendőr a kérést teljesíti. Az igazoltatott adatait a rendőrkapitányság adja ki az igazoltatást kérőnek, ha az adatokhoz fűződő jogosultságát hitelt érdemlően igazolja.
(5) Ha az igazoltatást kérő az igazoltatást követő 8 napon belül az adatok kiadását nem kéri, vagy a jogosultságát nem igazolja, az igazoltatottnak a (4) bekezdés alapján felvett adatait meg kell semmisíteni.” Az intézkedő rendőrök eleget tettek a Szolgálati Szabályzat 12. § (3) bekezdésének is, mely szerint „A rendőr magánindítványra büntethető bűncselekmény észlelése esetén a feljelentés megtételére jogosult kérésére megadja a szükséges felvilágosítást”, valamint a 32. § (3) bekezdésében foglaltaknak, ami a törvény erre vonatkozó rendelkezéseit kiegészíti azzal, hogy „Az Rtv. 24. § (4) bekezdésében meghatározott intézkedéskor az igazoltatást kérő állampolgár adatait is a rendőrkapitányság adhatja ki...” A rendőrök által adott tájékoztatás tehát jogszerű volt.
Ugyancsak jogszerű és szakszerű volt a magánindítvány előterjesztésének lehetőségére utaló tájékoztatás. A Btk. 183. §-a ugyanis felsorolja, hogy melyek azok a bűncselekmények, melyeknek elkövetői magánindítványra büntethetők. Ezek közé tartozik a rágalmazás is. A bíróság illetékessége a Be. 314. § (1) bekezdésén, az illetékfizetési kötelezettség pedig az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 52. § (1) bekezdésén alapul. 
	Az újságcikkből kitűnt, hogy a rendőri intézkedés alá vont család sérelmezte személyi adataik rendőrök általi feljegyzését. Ennek foganatosításakor is a Szolgálati Szabályzat szerint jártak el a rendőrök, hiszen a 32. § (2) bekezdése a rendőr kötelezettségeként fogalmazza meg, hogy " Az igazoltatás során meg kell állapítani a személy azonosságát, és igazoltató lapon rögzíteni kell annak a személynek az adatait, akinél ez a további intézkedéshez, eljáráshoz szükséges, vagy egyéb körülmények ezt indokolják. Az igazoltató lapra fel kell írni:
a) a személy családi és utónevét (asszonyoknál a leánykori nevet is);
b) a születési helyét, idejét;
c) anyja leánykori nevét;
d) lakcímadatait (lakóhelyét, tartózkodási helyét);
e) személyi igazolvány vagy a személy azonosítására alkalmas más igazolvány sorozatát és számát;
f) az igazoltatás helyét, idejét, okát”.
	Eljárásom során vizsgáltam, hogy az igazoltatás (a rendőri intézkedés) mennyi ideig tartott. A rendőrök jelentése szerint az öt percet nem haladta meg az intézkedés alá vont személyek igazoltatása, illetve feltartóztatása. Ez megfelelt annak az előírásnak, hogy az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat (Rtv. 29. § /3/ bek.), és hogy a feltartóztatást meg kell szüntetni, ha az intézkedés célját elérte, és további intézkedésre nincs szükség (Szolgálati Szabályzat 35. § /2/ bek.).  
	Megállapítottam azt is, hogy a felülvizsgált rendőri intézkedés alkalmával a helyszínre érkezett egy másik járőrpár, de azok a szóban forgó intézkedésbe nem kapcsolódtak be.
	A panaszolt rendőri intézkedést - vizsgálatom során - a zalaegerszegi rendőrkapitányság vezetője is felülvizsgálta. Az intézkedést - a főkapitánnyal egybehangzóan - indokoltnak minősítette, annak végrehajtását pedig törvényesnek és szakszerűnek tartotta. Ezt a megállapítást elfogadtam, tekintettel arra, hogy dokumentumokkal támasztotta alá.
A rendőrkapitány megvizsgálta a rendőrök által tanúsított magatartást és az intézkedés alá vont személyekkel szemben használt hangnemet is. A cikkben foglaltakon kívül azonban semmilyen adat nem utalt arra, hogy a két járőr durva, megalázó hangnemet használt volna a kifogásolt intézkedés során. Azt pedig utólag nem lehet bizonyítani, hogy a rendőrök magatartása, az általuk használt hangnem sértette-e a cikk írójának és családjának önérzetét. Tekintettel arra, hogy az országgyűlési biztosnak nincs módja, sem lehetősége további bizonyítási eszközök beszerzésére, a cikk ezen részében azokra a bizonyítékokra hagyatkoztam, melyeket a beszerzett iratok nyújtottak. Alkotmányos emberi jogokkal kapcsolatos visszásságot nem tártam fel. Helyesnek tartottam és elfogadtam viszont a kapitányság vezetőjének azon intézkedését, hogy - parancsnokaik útján - ismételten felhívta az állampolgárokkal szemben intézkedő rendőrök figyelmét az intézkedéseik során tanúsítandó kultúrált magatartásra.
	Előzőek alapján megállapítottam, hogy az ügyben intézkedő rendőrök eljárása az arra vonatkozó jogszabályoknak megfelelt, intézkedésük nem okozott sem az emberi méltósághoz való joggal, sem a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonsággal, illetve ezen keresztül az állampolgárok rendőri eljárásokkal szembeni kiszolgáltatottságával, védtelenségével, összefüggésben visszásságot. Ezért a vizsgálatot befejeztem, az ügyben  ajánlást nem tettem.

Budapest, 1999. március 9.

Gönczöl Katalin