OBH 6220/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

Az eljárás megindulása

A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában az érettségi utáni képzés rendjét, az első szakmai képzés meghatározását, valamint a tanuláshoz való jog jelenlegi szabályozását kifogásolta.

Az ügyben a vizsgálatot 1998. október 29-én megindítottam. A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem az oktatási minisztert, tekintettel arra, hogy a panaszos által rendelkezésemre bocsátott információk alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság fennállására engedtek következtetni.

Az érintett alkotmányos jogok

Eljárásom során a következő alkotmányos jogok érvényesülését vizsgáltam az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

2. A Magyar Köztársaság Alkotmányának  70/A. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

A vizsgálat megállapításai

Álláspontom szerint a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (a továbbiakban: Köot.) 52. § (1) c. pontja, amely szerint szakiskola esetén a tanuló abban az évben kezdhet utoljára tanévet, amelyben betölti a huszonkettedik életévét, a  Köot. egyéb rendelkezéseivel - 6. § (2), 114. § (1) b. pont - összhangban van. A jogszabály értelmében a tankötelezettség kezdete az az év, amelynek május 31. napjáig a tanuló betölti a 6. életévét és a tanulónak joga van ingyenesen az első-tizedik évfolyamon, a tizenegy-tizenharmadik évfolyamon és a szakképzési évfolyamon első alkalommal évet ismételni.

Mindezek értelmében a tanuló az érettségire épülő szakképzése 18. - a lehetséges évismétléseket is beszámítva 20. - életévében lép, így lehetősége nyílik a munkavállaláshoz szükséges szakképzés megszerzésére. A Köot.-ban azért szükséges az életkori korlátozás, hogy a tanulók ösztönözve legyenek a folyamatos tanulásra és a szakképesítés mielőbbi megszerzésére.

A panaszos sérelmezi azt is, hogy a Köot-ban pontatlan az első szakmai képzés meghatározása. A Köot. 121. §-a szerint az első szakképesítés az iskolai rendszerű oktatás keretében szerzett minden olyan államilag elismert szakképesítés, amely munkakör betöltésére, foglalkozás, tevékenység gyakorlására jogosít, amennyiben a szakmai vizsgára történő felkészítés jogszabályban meghatározott ideje az egy évfolyamot eléri.

Álláspontom szerint a Köot. panaszos által sérelmezett 121. §-a egyértelműen határozza meg azokat a fogalmakat, amelyek egységes értelmezésére szükség van ahhoz, hogy a törvényben foglaltakat helyesen lehessen alkalmazni. Az iskola rendszerű oktatás kritériuma biztosítja a  jogi kereteket. Ennek ellenőrzését a Köot. a megyei (fővárosi) főjegyző hatáskörébe utalja, az államilag elismert szakképesítéseket a Országos Képzési jegyzék tartalmazza, a képzés illetve a vizsgára történő felkészítés idejének egy évben való meghatározása pedig biztosítja azt, hogy a tanuló által térítésmentesen megszerezhető szakképesítés átlagosnál magasabb tudástartalomnak feleljen meg.

A panaszos szerint az állampolgár ingyenes tanuláshoz való jogának szabályozása diszkriminatív.

Az Alkotmánybíróság ítélkezési gyakorlatában többször hivatkozott arra, hogy helyes értelmezés mellett a 70/A. § (1)-(2) bekezdésében foglalt rendelkezés nem szűkíthető le az emberi jogokra, és az alapvető állampolgári jogokra, hanem - a magyar jogrendszer egészét átfogó módon - irányadó általában a jogok és kötelességek szabályozásánál, akkor is, ha nem alapvető jogról vagy kötelességről van szó. (Így pl. sem a közterület-használati díj, sem a bérleti díj összegének megállapításánál nem lehet az állampolgárok között fajuk, színük, nemük stb. alapján különbséget tenni.)

A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapjogán nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és a kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni." Az a kérdés, hogy a megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e, csakis a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében vizsgálható (...). Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. Ha azonban adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van."

Az alapjognak nem minősülő egyéb jogra vonatkozó, személyek közötti hátrányos megkülönböztetés vagy más korlátozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha a sérelem összefüggésben áll valamely alapjoggal, végső soron az emberi méltóság általános személyiségi jogával és a megkülönböztetésnek, illetve korlátozásnak nincs tárgyilagos mérleglés szerint ésszerű indoka, vagyis önkényes."(35/1994. (VI.24) AB. hat) ABH 1994, 200.

Az Alkotmány a tanuláshoz való jogot garantálja az állampolgár számára. A Köot. 114. §-a alapján válik egyértelművé, hogy milyen módon biztosítja az ingyenes általános iskolai oktatást a Magyar Köztársaság állampolgárai részére. Ingyenes ugyanis az iskolai oktatás első tíz évfolyamán a tanórai foglalkozáson való részvétel, valamint az ezzel összefüggő minden szolgáltatás, függetlenül attól, hogy az milyen iskolatípusban veszik igénybe, illetőleg hogy a tanuló nappali vagy felnőttoktatásban vesz részt. E rendelkezés határozza meg, hogy a helyi önkormányzatok és az állami szervek által fenntartott nevelési-oktatási intézményekben, továbbá a helyi önkormányzati feladatellátás keretében ingyenesen igénybe vehető szolgáltatásokat. E feladatok ellátását az állam a költségvetésben meghatározott mértékben  támogatja.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény 25. §-a szerint ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.

A fentiekben kifejtettek alapján, a panasz vizsgálata során megállapítottam, hogy a sérelmezett jogszabályok nem sértik sem a jogállamiságból fakadó jogbiztonság, sem a diszkrimináció tilalmának alkotmányos elveit. 

Tekintettel arra, hogy az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot a vizsgálat eredményei alapján nem állapítottam meg, az ügyben folytatott vizsgálatomat lezárom.

Budapest, 1999. január 25.

Gönczöl Katalin