OBH 6020/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:

Dunaújváros polgármestere azzal a kéréssel fordult hozzám, hogy vizsgáljam ki a távhőszolgáltatást végző Hőszolgáltató Kft. (továbbiakban Hőszolgáltató) magatartását. 
Véleménye szerint a Hőszolgáltató intézkedései sértik a fogyasztók érdekeit, és alkotmányos jogait.

Érintett alkotmányos jogok:

1. A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam [Alkotmány 2. § (1)] Ebből következik, hogy a jogalkalmazók, közigazgatási szervek és közszolgáltatók a rájuk vonatkozó jogszabályok szerint kötelesek eljárni. 

2. A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát. [Alkotmány 9. § (2) bekezdés.] Ebből következik a tisztességtelen verseny és a gazdasági erőfölénnyel való visszaélés tilalma.

3. A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen......vagyoni, születési vagy  egyéb helyzet szerinti különbségtétel szerint (Alkotmány 70/A. § (1) bekezdés). Ebből következik , hogy az önkormányzati rendeletben meghatározott díjkedvezmény alanyai között nem lehet különbséget tenni aszerint, hogy olyan közösség tagjai-e ahonnan senki sem vált le a távfűtés rendszeréről, vagy olyan közösségé, ahonnan engedély nélkül vagy engedéllyel kivált az egyik tag.

Alkalmazott jogszabályok:

1. A tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény 2. §-a, mely szerint tilos gazdasági tevékenységet tisztességtelenül -különösen a versenytársak, a fogyasztók törvényes érdekeit sértő, vagy veszélyeztető módon, vagy az üzleti tisztesség követelményeibe ütközően folytatni. 

21. §-a szerint tilos a gazdasági erőfölénnyel visszaélni, így különösen a.) az üzleti kapcsolatokban -ideértve az általános szerződési feltételek alkalmazásának esetét is- tisztességtelenül vételi, vagy eladási árat megállapítani, vagy más módon indokolatlan előnyt kikötni, vagy hátrányos feltételek elfogadását kikényszeríteni.

2. A távhőszolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. tv. 35. § (2) bekezdése, mely szerint az általános közüzemi szerződést az épület, illetőleg épületrész tulajdonosa vagy a fogyasztók közössége 30 napos felmondási határidővel a Közüzemi Szabályzatban meghatározott módon és időpontra akkor mondhatja fel, ha

a.) az épületben, épületrészben - az épület, épületrész valamennyi tulajdonosának hozzájárulásával - a távhőszolgáltatással azonos komfort értékű más hőellátást valósít meg;
b.) a szerződés felbontása nem okoz kárt más számára, és nem korlátozza mások tulajdonosi, használói, bérlői jogait;
c.) viseli azokat a költségeket, amelyek a fogyasztói berendezéseknek a felmondás következtében szükséges műszaki átalakításával merülnek fel;
d.) a szerződés felmondását a meglévő rendszer műszaki megoldása lehetővé teszi, a felmondás nem ütközik egyéb jogszabályba, műszaki előírásba, továbbá közös tulajdon esetén a tulajdonostársak döntésébe.  

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

Dunaújváros polgármestere 13 dunaújvárosi lakos képviseletében fordult hozzám panasszal. Előzményként megemlítette, hogy Dunaújvárosban 1998. június 30-ig a DUNAQUA-THERM  Rt. végezte a távhőszolgáltatást. Ezt követően a feladatot Hőszolgáltató Kft. vette át. Panaszosok a város távhőellátásáról a DUNAQUA-THERM Rt. hozzájárulása nélkül váltak le, és alakítottak ki lakásukban egyedi gázfűtést, megsértve ezzel a 129/1991. (X. 15.) Korm. rendelet és a 2/1994. (I. 26.) önkormányzati rendelet rendelkezéseit. A fenti jogszabályt megsértők ellen a DUNAQUA- THERM rongálás és közveszély okozása miatt büntető feljelentést tett (az eljárást bűncselekmény hiánya miatt megszüntették), és peres eljárást indított kártérítés végett. A fenti eljárásokat a panaszosok tudomásul is vették, mint jogszabálysértő magatartásuk következményét, bár állítják, hogy a DUNAQUA- THERM Rt. a távhőről való leváláshoz szükséges engedélyét a jogszabályokban előírt feltételeket meghaladó kötelezettségek vállalásához kötötte.
A lakosság széleskörű felháborodását a távhőszolgáltatást 1998. július 1. napjától ellátó Hőszolgáltató alábbi intézkedései okozták:

1. a Kft. felmondta a társasházakkal fennálló karbantartási szerződést, arra hivatkozással, hogy engedély nélküli leválás történt a társasházban. A karbantartási szerződés újbóli megkötését vagy felmondása visszavonását attól tette függővé, hogy a társasházak közgyűlése a Hőszolgáltató által készített határozati javaslatot elfogadja. E szerint a közgyűlés kötelezi az engedély nélkül, illetve az engedéllyel leválókat arra, hogy a Hőszolgáltatónak meghatározott átalánydíjat fizessenek;

2. a fűtési alapdíjból a hőszolgáltató az önkormányzati rendeletben is rögzített díjkedvezményt  azon fogyasztói közösségek részére nem biztosítja, ahonnan a tagok hozzájárulásával, vagy anélkül kiváltak a távfűtési rendszerből, és más fűtési módot valósítottak meg. Itt meg kell jegyezni, hogy ezt a feltételt az önkormányzat is elfogadta és rendeletében rögzítette.

A város közvéleménye nem tetszését fejezte ki a fentiek miatt. A polgármester véleménye szerint intézkedéseivel a Hőszolgáltató gyakorlatilag lehetetlenné teszi  a távfűtési rendszerből való kiválást, illetve hogy ezen jogukat a lakosok gyakorolják. A Hőszolgáltató intézkedései beavatkozást jelentenek a társasház belső ügyeibe, és kollektív felelőséggel sújtja az olyan lakó         magatartását, aki nem akarja igénybevenni a szolgáltatást.
Az ügyben felkértem vizsgálatra a Gazdasági Versenyhivatalt annak megállapítására, hogy a Hőszolgáltató magatartása és intézkedései nem minősülnek-e a tisztességtelen piaci magatartás  és versenykorlátozás tilalmáról szóló 1996. évi LVII. törvény (továbbiakban: Tpvt.) 2. §-ában, illetve 21. §-ában említett tisztességtelen versenynek, illetve gazdasági erőfölénnyel való visszaélésnek. 
A Gazdasági Versenyhivatal a B-435/1998-2 számú határozatában úgy döntött, hogy nem indít verseny-felügyeleti eljárást, mivel a csatolt iratok alapján a Tpvt-be ütköző magatartás nem valószínűsíthető.  Véleménye szerint a dunaújvárosi lakosok sérelmének orvoslásához minden lehetőség a helyszínen áll rendelkezésre. A szerződésszegést a városi bíróság hivatatott elbírálni polgári peres eljárás keretében. Az alapdíj kedvezmény sérelmes feltételeit pedig az önkormányzatnak van módja rendeletben megváltoztatni, egyrészt a Hőszolgáltató Kft résztulajdonosaként, másrészt a város lakosainak érdekképviselőjeként, illetve jogszabályalkotó szervként. A Gazdasági Versenyhivatal határozata ellen a polgármester, amennyiben az abban foglaltakkal nem ért egyet jogorvoslattal élhet.

Tekintettel arra, hogy a Távhőszolgáltató magatartása, nemcsak a gazdasági verseny szabadságával, hanem a jogbiztonsággal és a diszkrimináció tilalmával összefüggő visszásság gyanúját is felvetette a fenti tényállás alapján az alábbi megállapításokat teszem:

A távhőszolgáltatásról szóló 35. § (2) bekezdése meghatározza azokat a feltételeket, amelyek teljesülése mellett a fogyasztó 30 napos felmondási határidővel a Közüzemi Szabályzatban meghatározott módon és időre felmondhatja a közüzemi szerződést. A Hőszolgáltató túllépve a rá vonatkozó jogszabályok kereteit, a távfűtőrendszerből jogellenesen kiváló fogyasztók szerződésszegésének kérdésében akart igazságot tenni, amikor ez polgári peres eljárásra tartozik. Intézkedését motiválta az a szándék is, hogy megakadályozza a rendszerről való további kilépést. Sem a távfűtési törvény, sem a kormányrendelet, sem az önkormányzat rendelete nem hatalmazza fel a hőszolgáltatót arra,  hogy a kiváló tulajdonosoktól, engedéllyel nem rendelkezőtől az alapdíj 15 %-át, engedéllyel rendelkezőtől az alapdíj 10 %-át követelje. Erre a közösséget igyekezett rábírni azzal, hogy felmondta a karbantartási szerződést. Itt meg kell jegyezni, hogy a hatályos jogszabályok szerint (ezt kérdésemre az Energia Hivatal is megerősítette) a fogyasztói rendszert nem köteles a Hőszolgáltató karbantartani, és a fogyasztók sem kötelezhetők arra, hogy ezt a karbantartási munkát a Hősszolgáltatóval végeztessék el. A karbantartást bármely más ezzel foglalkozó kisiparos, vagy vállalkozás is elvégezheti.(ld. a távhőszolgáltatásról szóló törvény 51.§ (1) bekezdését.) 
A dunaújvárosi táv-hőszolgáltatás terén kialakult helyzetből következik az a megállapítás, hogy a közüzemi szerződések felmondására vonatkozó szabályoknak a konkrét esetekre való alkalmazásához szükség volna arra a kormányrendeletre, melynek elkészítésére a távhőszolgáltatásról szóló törvény 47. §-a ad felhatalmazást, és amely  a szolgáltató és a fogyasztó közötti jogviszony általános szabályait tartalmazná, illetve ennek részét képezné a táv-hőszolgáltatási közüzemi szabályzat is. Bár a törvény  1998. június 21-én hatálybalépett, az említett kormányrendelet még nem jelent meg. Véleményem szerint a megalkotandó kormányrendelet és a távfűtési közüzemi szabályzat pontosabb eligazítást adna a fogyasztónak és a  szolgáltatónak egyaránt a jogkövető magatartáshoz. Az Alkotmánybíróság 11/1992. (III. 15.) számú határozatában kifejti, "hogy a jogbiztonság az államtól és elsősorban a jogalkotótól azt várja el, hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre kiszámíthatóak legyenek. A jogbiztonság elvéből fakadnak az eljárási garanciák Ezek alapvető jelentőségűek az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatósága szempontjából." 

Az említett jogszabály hiánya, és az önkormányzat rendeletének az alapdíj kedvezményre vonatkozó rendelkezése sérti a jogbiztonságra és a diszkrimináció tilalmára vonatkozó alkotmányos rendelkezéseket ezért az ezzel  kapcsolatos visszásság orvoslására az alábbi ajánlásokat teszem:

1. felkérem a gazdasági minisztert, hogy  gondoskodjék a távhőszolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. törvény 47. §-ában kapott felhatalmazás szerinti kormányrendelet mielőbbi előkészítéséről, továbbá

2. felkérem Dunaújváros polgármesterét, hogy kezdeményezze a közgyűlés előtt a távhő és melegvíz-szolgáltatás díjának megállapításáról és alkalmazási feltételeiről szóló rendelet olyan módosítását, mely szerint az alapdíj kedvezmény a fentiekben ismertetett megkülönböztetés nélkül megilleti a fogyasztót, illetve a fogyasztói közösséget.

Budapest, 1998. december 16.

Gönczöl Katalin