OBH 5860/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert szomszédja bejelentése alapján, bűncselekmény gyanúja miatt a BRFK IV. kerületi Rendőrkapitányság rendőrei előállították. Az előállító helyiségben történő elhelyezés idejére a rendőrök elvették a cukorbeteg panaszos inzulinját és egyéb gyógyszereit.
	A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 
Személyes szabadsághoz való jog (Alk. 55. § (1) bek.)
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
13. § (1) A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. 
33. § (2) b) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt, aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.
(4) Az előállítottat szóban vagy írásban az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.
92. § (1) Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
93. § (1) Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
(3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
45. § (1) Az előállított személyt előállító vagy biztonságos őrzését szolgáló más helyiségben kell elhelyezni. Az azonos ügyben előállítottakat el kell különíteni. Az elővezetett személyt, ha az intézkedés sikeresen csak így hajtható végre, a rendőrségen történő visszatartás idejére előállító helyiségben lehet elhelyezni. Ha az előállító helyiségben előállított, elővezetett személy van, gondoskodni kell az állandó őrzéséről.
(2) Az előállító helyiségben történő elhelyezés, nyilvántartás és őrzés végrehajtásának feltételeit a rendőri szerv vezetője biztosítja.
(3) Az előállító helyiségben történő elhelyezéskor, az előállított, elővezetett személyt fel kell világosítani az intézkedés várható időtartamáról. Ruházatát át kell vizsgálni, és tőle el kell venni azokat a tárgyakat, amelyeket fogva tartáskor sem tarthat magánál. Nyilatkoztatni kell sérüléséről, esetleges panaszáról. A sérültet orvosi ellátásban kell részesíteni.
(4) Az előállított, elővezetett személy ellátására a fogva tartottakra vonatkozó szabályok megfelelően irányadók.
(5) Az előállító helyiségre, illetőleg az abban elhelyezett személyekre az őrzésre és az okmányok vezetésére - eltérő rendelkezés hiányában - a fogdaszolgálatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Látogató fogadása azonban nem engedélyezhető.

Megállapított tényállás:
	A panaszos, Sz.J. és szomszédja W.J. éveken keresztül haragos viszonyban voltak. Több alkalommal konfliktusokba keveredtek, pereskedtek, egymást különféle cselekményekkel vádolták és emiatt kölcsönösen feljelentették egymást. 1998. március 11-én W.J. bejelentette, hogy a panaszos kővel betörte az ablakát. A bejelentés alapján 16.35 órakor a BRFK IV. kerületi Rendőrkapitányság rendőrei előállították a panaszost a kapitányságra. A bejelentő kihallgatásának befejezéséig a panaszost az előállító helyiségben helyezték el. Sz.J. gyanúsítotti kihallgatása 19.15 órakor kezdődött és 20.00 órakor fejeződött be. Ezt követően szabadon engedték, fogvatartásának időtartama három és fél óra volt.
	Sz.J. panasszal élt a gyanúsítás és az előállítás ellen. A Budapesti IV. és XV. kerületi Ügyészség 1998. március 27-én kelt határozatával a gyanúsítás elleni panaszt elutasította, az előállítás elleni panasz ügyében levélben tájékoztatta a panaszost arról, hogy - mivel a rendőri intézkedés vizsgálatára nincs hatásköre - beadványát kivizsgálás végett az érintett rendőri szerv vezetőjének megküldte. 
	Az intézkedés elleni panaszt a kerületi Rendőrkapitányság vezetője 144-P-13/1998. számú határozatában elutasította. A határozat elleni panasz alapján a budapesti rendőrfőkapitány 111-371/1998.RP. sz. határozatával az I. fokú határozatot a jogszabályi hivatkozás tekintetében megváltoztatta, de egyéb vonatkozásban változatlanul hagyta.
	Sz.J. úgy vélte, hogy a IV. kerületi Rendőrkapitányság a szomszédai javára elfogult. Erre tekintettel a kapitányság vezetője kérte a további eljárásból való kizárását. A kérelem alapján a BRFK Bűnügyi Igazgatója 1998. július 10-én a III. kerületi Rendőrkapitányságot jelölte ki a büntetőeljárás folytatására.

A vizsgálat megállapításai:
	A rendelkezésre bocsátott iratok alapján a következőket állapítottam meg:
A panaszos előállítására bűncselekmény alapos gyanúja miatt, a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény rendelkezései alapján került sor. Az előállítás csak a legszükségesebb ideig tartott, a feljelentő kihallgatását követően haladéktalanul sor került a panaszos kihallgatására és annak befejeződése után a szabadon bocsátására. Az előállítás időtartama alatt az intézkedő rendőrök a rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. ( III.1.) BM rendelet szabályai szerint jártak el. Tekintettel arra, hogy az előállító helyiségben elhelyezett fogvatartottak nem tarthatnak maguknál olyan dolgokat, amelyekkel testi épségüket, egészségi állapotukat esetlegesen veszélyeztethetik, jogszerű volt az is, hogy a fogvatartás idejére a rendőrök elvették a panaszosnál lévő gyógyszereket. A panaszos kihallgatásával együtt, összesen  három és fél óráig tartó fogvatartás nem volt olyan hosszú időtartamú, hogy a panaszos életét, egészségét a gyógyszerek elvétele veszélyeztethette volna. 
	A rendőri intézkedés miatt tett panaszait a hatáskörrel rendelkező rendőri vezetők első és másodfokon, a törvényes határidőn belül elbírálták, a részletes indoklással és magyarázattal ellátott határozatokat a panaszos részére kézbesítették.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárása a hatóságok által az állampolgároknak és más személyeknek alkotmányos jogaikkal összefüggésben okozott visszásság megállapítását vagy kizárását, illetve a visszásság orvoslását célozza. A hatóságok által elkövetett törvénysértés általában önmagában is alkotmányos visszásságot okoz az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben.
  	A vizsgált esetben az eljáró hatóságok a hatályos jogszabályok alapján korlátozták a panaszos személyi szabadságát. A panaszos ezzel kapcsolatos jogorvoslati kérelmeit a törvényes határidőben elbírálták. Figyelembe vették a panaszos kétségeit az eljáró nyomozóhatóság elfogulatlanságát illetően és erre tekintettel más rendőri szerv vette át ügyének vizsgálatát. Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy a panaszos alkotmányos jogai -  ideértve az Alkotmány 2. § /1/ bekezdésében megállapított jogállamisághoz kapcsolódó tisztességes eljáráshoz való jogot is -  nem szenvedtek sérelmet.
A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. november 18.

Gönczöl Katalin