OBH 5543/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	K.T. kaposvári lakos panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Kaposvári Rendőrkapitányságon magánlaksértés vétsége ügyében tett feljelentése alapján folytatott 4511/1997. sz. nyomozás - véleménye szerint indokolatlanul - elhúzódott, az eljárást megszüntették és a megszüntető határozatot késedelmesen kézbesítették.
	A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.
 
Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
176. § (1) Aki másnak a lakásába, egyéb helyiségébe vagy ezekhez tartozó bekerített helyre erőszakkal, fenyegetéssel, hivatalos eljárás színlelésével bemegy, vagy ott bent marad, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
(2) Az (1) bekezdés szerint büntetendő, aki másnak a lakásába, egyéb helyiségébe vagy az ezekhez tartozó bekerített helyre, az ott lakónak vagy azzal rendelkezőnek akarata ellenére, vagy megtévesztéssel
a) éjjel,
b) fegyveresen,
c) felfegyverkezve,
d) csoportosan
bemegy vagy ott bent marad.
(3) Az (1) bekezdés szerint büntetendő az is, aki az (1)-(2) bekezdésben meghatározott módon mást megakadályoz abban, hogy a lakásába, egyéb helyiségébe vagy az ezekhez tartozó bekerített helyre bemenjen.
(4) A büntetés bűntett miatt három évig terjedő szabadságvesztés, ha az (1) bekezdésben meghatározott cselekményt a (2) bekezdésben írt módon követik el.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, ezt követően a megyei főügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja; egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig hosszabbíthatja meg.

Megállapított tényállás:
	K.T. panaszos édesapja - dr. K.I. - 1997. október 27-én élettársa hetesi lakásában elhunyt. Dr. K.I. 1990 óta élt élettársi kapcsolatban S.G.-vel. Október 28-án a panaszos és testvére felkeresték S.G.-t, azzal a szándékkal, hogy elkérjék édesapjuk kaposvári lakásának kulcsait. S.G. a kulcsokat nem adta át. Azt javasolta, várják meg, hogy minden rendeződjön és együtt menjenek el a lakásba. A lakáshoz csak az elhunyt és élettársa rendelkeztek kulcsokkal és ők ismerték a lakásban felszerelt riasztó berendezés kódját is.
	A panaszos és hozzátartozói ugyanezen a napon megbíztak egy biztonsági szolgálatot, hogy biztosítsák a lakást az illetéktelen behatolás ellen és a lakás bejárati ajtaját lepecsételték.  S.G. tudomást szerzett az intézkedésről, ezért az éjszaka folyamán az elhunyt testvérével és annak fiával a lakáshoz mentek. A biztonsági őr nem engedte be őket, ezért rendőri segítséget kértek.
	A Kaposvári Rendőrkapitányság négy rendőre a helyszínre ment. A biztonsági őr elmondta, hogy megbízói azért állították a lakáshoz, hogy az elhunyt tulajdonos élettársának bejutását megakadályozza. Az őr a rendőri felszólításra S.G.-t és a vele együtt érkező két férfit beengedte, majd rádiótelefonon értesítette megbízóit. Az értesítésre a panaszos és testvére is a lakásba érkezett. A panaszos megérkezésekor a rendőrök a folyosón tartózkodtak. A panaszos kérdőrevonta S.G.-t, aki közölte, hogy személyes dolgait kívánta elvinni. A nála lévő iratokat a panaszos átnézte és átvételi elismervény ellenében átadta S.G.-nek.
	A panaszos 1997. november 12-én jogi képviselője útján feljelentést tett a Kaposvári Rendőrkapitányságon édesapja élettársa és a neki segítséget nyújtó személyek ellen magánlaksértés miatt.

A vizsgálat megállapításai:
	A sérelmezett eljárás vizsgálata érdekében a Kaposvári Rendőrkapitányság vezetőjétől kértem a nyomozás iratainak megküldését.
	A 4511/1997. számú ügy iratai alapján a következőket állapítottam meg:
	A nyomozóhatóság 1997. november 14-én a feljelentés kiegészítését rendelte el, majd ennek határidejét két ízben - további 15, illetve 30 nappal - meghosszabbították. A nyomozást 1998. január 14-én rendelték el. A feljelentés kiegészítése során meghallgatták a biztonsági szolgálat munkatársait. Az intézkedő rendőrök jelentést készítettek a történtekről. A nyomozás elrendelése után a feljelentett személyeket gyanúsítottként, a panaszost és testvérét tanúként hallgatták meg. A nyomozás határidejét a Kaposvári Városi Ügyészség 1998. március 25-én kelt határozatával meghosszabbította. A nyomozás időtartamának elhúzódását a végrehajtott nyomozati cselekmények nem indokolták, azonban megállapítottam, hogy a határidő meghosszabbítása az eljárási szabályoknak megfelelően történt és az ügy elhúzódása nem volt olyan mértékű, amely megalapozná a jogállamiság és a jogbiztonság sérelmének megállapítását. A nyomozás időtartama a hagyaték átadását nem befolyásolta, a panaszosnak a tulajdonhoz fűződő alkotmányos joga ennek következtében nem szenvedett sérelmet.
	A nyomozást 1998. június 22-én bűncselekmény hiányában megszüntették. A panaszos erről július 14-én szerzett tudomást, mert a határozatot csak a testvérének küldték meg. A Kaposvári Rendőrkapitánysághoz címzett, 1998. július 19-én kelt fellebbezésében kifogásolta, hogy a határozatot nem kézbesítették a részére, továbbá nem értett egyet a nyomozás megszüntetésével. A panaszt a Kaposvári Városi Ügyészség B.325/1998. számú határozatával 1998. július 31-én elutasította.
	Az ügyiratban lefűzött vétív szerint a panaszos részére a nyomozást megszüntető határozatot 1998. augusztus 4-én kézbesítették.
	A panaszos és testvére - mint törvényes örökösök - a hagyatékot 1998. február 26-án vették át.
	A tényállás megállapítása, és a bizonyítékok mérlegelése az eljáró hatóságok feladata. A nyomozóhatóság a hatályos jogszabályok alapján állapította meg, hogy a panaszos és testvére - annak ellenére, hogy a halál beálltának időpontjától az elhunyt törvényes örökösei voltak - nem voltak édesapjuk lakásának birtokosai, mivel azzal korábban édesapjuk és annak élettársa rendelkezett. Ezt igazolta, hogy két évvel korábban, a lakásba az élettárs kiskorú gyermekét is bejelentették. Az ügyészség megerősítette, hogy rendelkezési jog hiányában nem volt megállapítható a magánlaksértés bűncselekményének a panaszos sérelmére történt elkövetése.
	Az országgyűlési biztos nem bírálhatja felül az eljáró szerveknek a bizonyítás körében tett intézkedéseit és a bizonyítékok mérlegelésével összefüggő érdemi döntéseit. A bizonyítékokat újra nem értékelheti, vizsgálata csak arra terjedhet ki, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a nyomozóhatóság átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait.
	Az ügyészség jogszerűen utasította el K.T. panaszát, mivel az ügyészségről szóló 1972. évi V. törvény rendelkezései alapján törvénysértést nem lehetett megállapítani, így ügyészi intézkedés megtételére nem volt jogalap. A beadványokra adott válaszokban a panaszos részletes magyarázatot kapott valamennyi döntéssel kapcsolatban.
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.
	
Budapest, 2000. november 8.

Gönczöl Katalin