OBH 5386/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Bakos Anita

A vizsgálat megindítása
	A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában a Jahn Ferenc Dél-Pesti Kórház IV. Psychiátriai Osztályán vele szemben alkalmazott bánásmódot és a kórházi ellátást sérelmezte. 
	A beadványában előadta, hogy a lakásból eltávozó élettársa 1998. május 16-án kihívta mentőket. A panaszos a kettejük közötti féltékenységi konfliktus miatt felindult állapotba került. Előzőleg nem fogyasztott alkoholt, de a konfliktus kirobbanása után 2 dl konyakot megivott. Feltehetően ennek hatására is kötekedővé vált. Élettársát tettlegesen bántalmazta, a bejárati ajtó üvegét betörte. Elmondása szerint mikor a mentők megérkeztek már nyugodt volt, édesanyával beszélt telefonon. A mentősök elszállították, mikor megtudta, hogy a menetirány a "Lipót," ki akart szállni, ekkor az ápoló leszíjazta.
	Ezután a Dél-Pesti Kórház IV. Pszichiátriai Osztályára vitték. Panaszolja, hogy délutáni érkezésétől másnap reggelig nem kapott semmit enni. A felvételkor "elkobzott" pénzét nem kaphatta meg, hogy legalább hozasson ennivalót. Gyógyszert álmatlanságra nem kapott. A többi beteg arról tájékoztatta, hogy nagyon "takarékosan" bánnak a gyógyszerekkel. Szombat délutántól kedd délig semmiféle vizsgálatot nem végeztek nála. A keddi főorvosi vizit előtt határozott kérésére sem engedték ki.
	Mivel az ügyben felmerült az Alkotmány 55. §-ban foglalt személyi szabadsághoz, illetve az Alkotmány 70/D. §-ban foglalt lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelme, az ügyben megindítottam a vizsgálatot. A vizsgálat során az üggyel kapcsolatban tájékoztatást kértem a Jahn Ferenc Dél-Pesti Kórháza IV. Psychiátriai Osztályának osztályvezető főorvosától. Kikértem továbbá az Országgyűlési Biztosok Hivatala belső pszichiáter szakértőjének véleményét.

Az érintett alkotmányos jog
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA
55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani. [...]
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

Alkalmazandó jogszabályok

Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény

Sürgősségi gyógykezelés

199. § (1) Ha a beteg pszichés állapota, illetve szenvedélybetegsége következtében közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít és ez csak azonnali pszichiátriai intézeti gyógykezelésbe vétellel hárítható el, az észlelő orvos közvetlenül intézkedik a beteg megfelelő pszichiátriai intézetbe szállításáról. A beteg beszállításához szükség esetén a rendőrség közreműködik.
(2) A beteg felvételét követően a pszichiátriai intézet vezetője 24 órán belül a bíróság értesítésével kezdeményezi a beszállítás indokoltságának megállapítását és a kötelező pszichiátriai intézeti gyógykezelés elrendelését.
(3) A bíróság az értesítés kézhezvételétől számított 72 órán belül határozatot hoz. A bíróság határozatának meghozataláig a beteg ideiglenesen az intézetben tartható.
(4) A határozat meghozataláig elsősorban a heveny veszélyeztető magatartás megszüntetésére vagy a gyors állapotromlás megelőzésére kell törekedni. A szakmailag lehetséges mértékben és módon kerülni kell az olyan beavatkozások elvégzését, amelyek lehetetlenné teszik, hogy a bíróság a személyes meghallgatás során a beteg pszichés állapotát megítélje. Amennyiben erre mégis sor kerül, azt részletesen dokumentálni és indokolni kell.
(5) A bíróság a sürgősséggel felvett beteg esetében akkor rendeli el a kötelező gyógykezelést, ha a beteg veszélyeztető magatartást tanúsít és fennáll az intézeti gyógykezelés szükségessége.
(6) A bíróság a határozathozatal előtt meghallgatja a beteget, az intézet vezetőjét vagy az általa kijelölt orvost, valamint beszerzi egy független - a beteg gyógykezelésében részt nem vevő - igazságügyi elmeorvos szakértő véleményét.
(7) A bírósági eljárást a sürgősséggel felvett betegnél akkor is le kell folytatni, ha a beteg a határozat meghozataláig beleegyezését adta az intézeti gyógykezeléshez.
(8) A bíróság a gyógykezelés szükségességét harmincnaponként felülvizsgálja.
(9) A pszichiátriai intézetből el kell bocsátani a beteget, ha intézeti gyógykezelése a továbbiakban nem indokolt.

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
	Az osztályvezető főorvos asszony 2000. április 6-án hozzánk érkezett levelében tájékoztatott az ügyről. Egyebek között előadta, hogy a panaszos pszichiátriai kezelésével kapcsolatos panaszt a kórházhoz a mai napig nem juttatott el. 

1. A panaszos beszállítása a pszichiátriai osztályra
	Az osztályvezető főorvos asszony tájékoztatása szerint a panaszost orvosi ügyeleti beutalóval "agresszív, agitált, acut psychotikus állapot" jelzéssel az Országos Mentőszolgálat esetkocsija szállította be az állandó lakhely szerinti területi illetékesség alapján. Leírásuk szerint a "délelőtt folyamán 1 üveg pezsgőt és 9 dl konyakot ivott, gyógyszereit nem vette be. Férjét kaszával kergette, a szobaajtó összes üvegét kitörte. Mentalhygienes kezelés alatt áll, Rivotrilt, Fevarint szed rendszeresen." A kivonuló egységnek három lehetősége volt a fenti esetben: életveszélyes fenyegetés indokával rendőri eljárást kezdeményez, vagy ittasság miatt detoxikáló állomásra juttatja, illetve az anamnézisben szereplő tartós pszichiátriai kezelés okán szakorvosi ellátást tart a leghumánusabbnak. A panaszos beadványában jelezte, hogy beszállítása ellen nem tiltakozott, azt sérelmezte, hogy nem arra az osztályra szállították, ahol eddig kezelték. 
	Az egészségügyi törvény 199. § (1) bekezdése szerint ha a beteg pszichés állapota, illetve szenvedélybetegsége következtében közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít és ez csak azonnali pszichiátriai intézeti gyógykezelésbe vétellel hárítható el, az észlelő orvos közvetlenül intézkedik a beteg megfelelő pszichiátriai intézetbe szállításáról.
	A beszállítás elrendelésének indokoltságát az állampolgári jogok országgyűlési biztosának nincs hatásköre felülbírálni, mivel olyan orvos-szakmai kérdésről van szó, amelyet csak az orvos tud megítélni. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság e  tekintetben tehát nem állapítható meg, ezért ajánlással nem élek.

2. A pszichiátriai vizsgálat késedelme
	A panaszos sérelmezte, hogy beszállítása időpontjától, szombat délutántól kedd délig semmiféle vizsgálatot nem végeztek nála. A keddi főorvosi vizit előtt határozott kérésére sem engedték ki.
	Az osztályvezető főorvos asszony tájékoztatása szerint kórházukban a felvételes pszichiáter szakorvos (az összevont felügyeleti rendszer értelmében a III. Pszichiátriai Osztály főorvosa) veszélyeztető állapot miatt obsevatio, szükség esetén kezelésre vette fel a IV. Pszichiátriai Osztályra, 1998. május 16-án 17 óra 10 perckor. A felvételi pszichés státusban szerepel: "Nyugtalan, minimálisan zavart, enyhén ittas. Igen feszült, agitált, depresszio, v.s., nem pszichotikus. Zaklatott. Agresszív cselekedet alkohol fogyasztás mellett. Hetek óta romlik a hangulata. Krízishelyzet, közlekedési fóbia, szociális fóbia? Vélemény: Depresszív szindróma - agitált. Affect reakció - obs. Alk. intox. min. grad. Külsérelmi nyomok: balkéz ujjain minimális hámsérülés, minkét alkaron haematomák." Felvételkor magas vérnyomást észleltek, mely az alkalmazott th. mellett rendeződött. A nővérjelentő leírása 1998. május 16-án délután: "A beteg lehelete kissé alkoholszagú, de probléma nem volt vele. Lement a földszintre telefonálni. Nem örül annak, hogy itt kell lennie. Obs!" Az éjszaka első felében ügyeletes orvost kért, aki beszélt vele, miután megnyugodott, spontán elaludt, majd éjszaka 1 óra után felébredt, folyosón mászkált, nem aludt.	Május 17-től különösebb probléma az osztályon nem volt vele. Jelezte, hogy feszélyezi a környezet, nem érzi jól magát, a korábban őt kezelő pszichiátriai osztályra szeretne kerülni. 
	Tekintettel arra, hogy 1998. május 16-17 hétvégére esett, ügyeleti szintű kórházi ellátás érvényesült, amelynek keretében kizárólag sürgősségi vizsgálatokra van lehetőség. Május 18-án - az első munkanapon - az osztályos orvos elvégezte a részletes pszichiátriai szakvizsgálatot, melyből kiderült, hogy a panaszos 1997. óta áll pszichiátriai kezelés alatt, korábban a BM Kórházban kezelték, ahová rendszeresen visszajárt kontrollra és a továbbiakban is ott kívánja gyógykezeltetni magát. A beteg elmondta, hogy élettársa hűtlensége miatt került feszült idegállapotba, ezen vesztek össze, ezért ivott és néhány dolgot összetört. Rettenetesen szégyenli a dolgot és az nem igaz, hogy kaszával kergette volna az élettársát. Kapcsolatuk már egy ideje problémás és most eldöntötte, hogy lezárja. Május 19-én megnyugodott, rendezett állapotban, kérésével egyezően, édesapja kíséretében elbocsátották az osztályról. 
	Az osztályvezető főorvos asszony a következőképpen foglalta össze a panaszos kifogásaival kapcsolatos álláspontját. A pszichiátriai osztályra magatartászavar miatt bekerült betegnél nem laboratóriumi, vagy képalkotó vizsgálatok adják meg a diagnózist, ezért ezek elvégzése csak egyéb probléma felmerülésekor szükséges. A pszichológiai vizsgálat nem sürgősségi, ügyeleti feladat. A kórházba felvétel alapfeltétele a szakorvosi vizsgálat, mely megtörtént.
	A pszichiátriai intézeti kezelés indokoltságának felülvizsgálatára az egészségügyi törvény szigorú szabályokat állapít meg. Az egészségügyi törvény 199. § (2) bekezdése kimondja, hogy a beteg felvételét követően a pszichiátriai intézet vezetője 24 órán belül a bíróság értesítésével kezdeményezi a beszállítás indokoltságának megállapítását és a kötelező pszichiátriai intézeti gyógykezelés elrendelését. Az idézett törvény (3) bekezdése értelmében a bíróság az értesítés kézhezvételétől számított 72 órán belül határozatot hoz. A bíróság határozatának meghozataláig a beteg ideiglenesen az intézetben tartható.
	Az Országgyűlési Biztosok Hivatala belső pszichiáter szakértőjének véleménye szerint az osztály a mindennapi gyakorlatnak megfelelően járt el. Már az egészségügyi törvény előkészítése során felvetődött, hogy az abban foglalt szigorú felülvizsgálati követelményeknek a pszichiátriai osztályok hétvégi és többnapos ünnepi időszakokban nem fognak tudni megfelelni. Ilyenkor ugyanis mindenhol több száz betegre jut egy ügyeletes pszichiáter, aki így nincs abban a helyzetben, hogy alapos pszichiátriai vizsgálatot (anamnézis, heteroanamnézis, pszichés státusz, stb.) végezzen minden, az ügyeletben felvett betegnél. 
	A vizsgálat a fentiek alapján megállapította, hogy a panaszost jogellenesen korlátozták személyi szabadságában azzal, hogy pszichiátriai intézetbe szállítása után pszichiátriai vizsgálatát az egészségügyi törvényben előírt 24 órán belül nem végezték el, ezért az indokoltnál tovább kellett a pszichiátriai osztályon tartózkodnia. A kórház a jelenlegi ügyeleti rendben nyilvánvalóan nem tud megfelelni az egészségügyi törvény vonatkozó előírásainak. Ezért kezdeményezem a kórház fenntartójánál, a fővárosi önkormányzatnál, hogy dolgozzon ki javaslatot ennek megoldására.

3. A kórházi ellátás
	A panaszos beadványában leírta, hogy a kórházba szállítása után enni kért, mivel előtte egész nap nem evett. Éppen vacsoraosztás volt, ennek ellenére azt mondták neki, hogy legfeljebb egy szelet kenyeret kaphat. Így másnap reggelig nem kapott enni.
	Az étkeztetéssel kapcsolatban az osztályvezető főorvos asszony előadta, hogy az egész Dél-pesti Kórház területén hideg vacsora van rendszeresítve, melyet a kezelő osztályokra a konyha 15 óráig juttat el. Az ezután érkező betegeknek teát, kenyeret tudnak biztosítani. Belső pszichiáter szakértőnk szerint igen gyakori, hogy a kórházakban - általában finanszírozási gondok miatt - nem tudják biztosítani a megfelelő élelmezést (pl. pótadagokkal) azok számára, akik ügyeletben kerülnek a kórházba. 
	Aggályosnak tartom azt, hogy egy ügyeletes kórház nem tud biztosítani a korai vacsoraosztás után beszállított betegeknek vacsorát. Felhívom a kórház igazgatójának a figyelmét a problémára és felkérem arra, hogy a megoldási lehetőségekről tájékoztatni szíveskedjék.
	A panaszos sérelmezte, hogy felvételkor elvették a tárcájában levő 500 Ft-ot és azt kérésére nem adták ki neki, hogy legalább élelmet tudjon hozatni. Az osztályvezető főorvos asszon tájékoztatása szerint az értékkezelés kórházi rendje szerint a pszichiátriai betegek pénzét, értéktárgyait központilag biztosított értékmegőrzőben helyezik el, ugyanis csak ez garantálja biztonságos megőrzésüket. A kezelő orvos dönt arról, hogy a beteg aktuális állapota szerint az értékmegőrzőben elhelyezett  pénzből mikor és mennyit vehet fel. A nővérjelentőban szerepel, hogy a panaszos érkezését követően telefonált, mely arra utal, hogy valamennyi pénzzel rendelkezhetett. 
	Helyeslem a kórháznak azt a gyakorlatát, hogy a beszállított betegek értéktárgyainak, pénzének megőrzéséről megfelelően gondoskodnak. Felhívom azonban a kórház igazgatójának figyelmét arra, hogy jövőben a pénzkiadásra vonatkozó kérelmek teljesítésére fokozottabban figyeljenek oda.
	A panaszos kifogásolta, hogy azon az éjszakán, amikor beszállították a pszichiátriai osztályra alvászavarral küzdött, ennek ellenére kérésére nem adtak neki altatót. Az osztályvezető főorvosnő és a Országgyűlési Biztosok Hivatalának belső pszichiáter szakértője egyetért abban, hogy ittas állapotban beszállított betegnek a szakma szabályai szerint altató nem adható.  
	A vizsgálat megállapítása szerint az orvos a szakma szabályainak megfelelően járt el, amikor az ittas állapotban beszállított betegnek nem adott kérésére altatót, így alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság nem történt.

Budapest, 2000. május 8.

Dr. Polt Péter