OBH 5348/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

Az 1950. április 9-én született hölgy azért kért segítséget, mert az 1988. április 22. óta rendszeresen folyósított rokkantsági nyugdíját 1997. május 1-től megszüntették, mivel a soros felülvizsgálaton az Országos Orvosszakértői Intézet illetékes orvosi bizottsága mind első, mind másodfokon munkaképesség-csökkenését 50 %-ra értékelte. Keresetét a Budakörnyéki Bíróság elutasította, de az igazságügyi orvos szakértő megállapította, hogy 1997. július 1-től ismét III. csoportos rokkant. Jogosultságát azonban a panaszos azért nem tudta érvényesíteni, mert a volt NDK-ban szerzett szolgálati idejét a Nyugdíjbiztosító Igazgatóság nem vette figyelembe, ugyanis az erre vonatkozó korábbi nemzetközi egyezményt az 1995. évi LI. tv. 3. §-a hatályon kívül helyezte.
A fentiek miatt súlyosan sérült a szociális biztonsághoz és a jogbiztonsághoz való joga.

Érintett alkotmányos jogok

Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1-2) bekezdés]
Jogbiztonsághoz való jog [Alkotmány 2. §-a]

Alkalmazott jogszabályok

- 1960. évi 13. tvr. a Magyar Népköztársaság és a Német Demokratikus Köztársaság között a   szociálpolitika terén 1960. január 30. napján kötött egyezmény kihirdetéséről.
- 1995. évi LI. tv. a Magyar Népköztársaság és a Német Demokratikus Köztársaság között a szociálpolitika terén történő együttműködés tárgyában Budapesten, 1960. január 30. napján kötött egyezmény kihirdetéséről szóló 1960. évi 13. tvr. hatályon kívül helyezéséről és az egyezmény egyes rendelkezései által érintett meghatározott személyek további ellátásainak biztosításáról szóló átmeneti rendelkezésekről.
- 2062/1998. (III.25.) Korm. határozat a Magyar Köztársaság és a Német Szövetségi Köztársaság közötti szociális biztonsági egyezmény létrehozásáról.

Megállapított tényállás

A panaszos 1968. szeptember 20-tól 1988. áprilisig dolgozott az NDK-ban. A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a benyújtott igénye alapján a B 37-10225/88/16. számú határozatával 1988. április 22-től a panaszosnak 19 év 95 nap szolgálati idejére és III. csoportos rokkantságára (67 %-os munkaképesség-csökkenés) tekintettel havi 4.023 Ft rokkantsági nyugdíjat állapított meg. Az ellátást 1997. május 1-jétől a B-37-10225/50. számú határozattal az Igazgatóság megszüntette, mert az I. fokú Orvosi Bizottság szakvéleménye szerint munkaképesség-csökkenése nem érte el a rokkantság mértékét (50 %).

A panaszos fellebbezésére a II. fokú orvosi bizottság felülvizsgálta és ismét 50%-os munkaképesség-csökkenést állapított meg, ezért az Igazgatóság az F.2000/1997, B.37-10225/88/56. számú 1997. május 27-én kelt határozatával a fellebbezést elutasította, az I. fokú határozatot helyben hagyta. A panaszos keresetét a Budakörnyéki Bíróság 3.K.16.226/1997/8-I. számú ítéletével szintén elutasította, az igazságügyi orvos szakértő véleménye szerint azonban 1997. július 1-től ismét III. csoportos rokkantnak minősül.

Az Igazgatóság a panaszos 1997. június 18-án benyújtott igénye alapján rendszeres szociális járadékot állapított meg.
A panaszos 1998. április 16-án benyújtott rokkantsági nyugdíj igényét az Igazgatóság tévesen utasította el, arra hivatkozással, hogy a magyar-NDK szociálpolitikai egyezményt az 1995. évi LI. tv. hatályon kívül helyezte és a panaszos csak a magyar biztosításban töltött ideje alapján kérhet ellátást.
A panaszos fellebbezésére az Igazgatóság döntését felülvizsgálta és megállapította, hogy az igényt tévesen utasította el, a B.37-01273/98/11. számú, 1998. szeptember 29-én kelt határozatával 1997. október 1-től (az igénybejelentéstől számított 6 hónapra visszamenőleg) rokkantsági nyugdíjat állapított meg, a társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. 53. § (2) bekezdés alapján. A rokkantsági nyugdíjra jogosultság a szolgálati idő tartalmától függetlenül feléled, ha a jogosultság egyéb feltételei a nyugdíj megszűnése után öt éven belül újra bekövetkeznek. A jogosultat a nyugdíj megszűnését követő emelések, kiegészítések is megilletik. Az igényt helyesen feléledésként kellett elbírálni, tekintettel arra, hogy a panaszos a rokkantsági nyugdíj megszűnését követően újabb szolgálati időt nem szerzett.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a vizsgálat eredményeként megállapította, hogy a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság időközben, a panaszos fellebbezésére tekintettel felülvizsgálta hibás döntését és a hatályos jogszabályoknak megfelelően az eredeti panaszt is orvosló határozatot hozott, ezért a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1998. november 19.

Gönczöl Katalin