OBH 5287/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert közlekedési szabálysértése ügyében nem tudott megjelenni a Központi Közúti Közlekedési Szabálysértési Osztályon tartott tárgyaláson, ezért az elmarasztaló határozat ellen nem tudott érdemben védekezni. 	A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
51. § (2) A tárgyalás nélkül hozott határozat ellen a kézbesítéstől számított nyolc napon belül kifogást tehet, akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz.
(3) A kifogás alapján a szabálysértési hatóság a határozatát tárgyalás nélkül visszavonhatja, vagy - a kifogást tevő javára - módosíthatja.
(4) Ha a kifogás elkésett, vagy azt nem a jogosult terjesztette elő, az első fokú szabálysértési hatóság a kifogást elutasítja. Ha a szabálysértési hatóság a kifogásnak nem ad helyt, az ügyben harminc napon belül tárgyalást kell tartania. A szabálysértési hatóság a kifogást tárgyalás tartása nélkül is elutasíthatja, ha az elkövető a szabálysértés beismerése mellett csak a pénzbírság elengedését vagy mérséklését kéri, és meghallgatására nem tart igényt.
52. § (1) A szabálysértési hatóság tárgyalást tart, ha az ügy tárgyalás nélkül (51. §) nem intézhető el.
(2) A tárgyaláson a szabálysértési hatóság meghallgatja az elkövetőt, a tanúkat, továbbá - szükség esetén - a szakértőt.
57. § (1) Az elkövetőt személyazonosságának, továbbá személyi és anyagi körülményeinek megállapítása után részletesen meg kell hallgatni, módot adva arra, hogy védekezését összefüggően előadja.
59. § Ha az elkövető a tárgyaláson szabályszerű idézés ellenére nem jelent meg, a szabálysértési hatóság az ügyet a távollétében kivizsgálja és határozatot hoz. Ha azonban a tényállás felderítése vagy a nevelő hatás elérése indokolja, a tárgyalásra új határnapot tűz ki.

17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet egyes szabálysértésekről
46. § Annak a járműnek a vezetője, aki az áthaladási elsőbbségre vagy az előzésre vonatkozó szabályokat durva módon megsérti,
húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet a közúti közlekedés szabályairól
24. § (3) Lakott területen belül a járművek vezetői kötelesek az elindulási szándékot jelző, menetrend szerint közlekedő autóbusznak és trolibusznak a megállóhelyről való elindulását (a jobb szélső forgalmi sávba való besorolását) - ha ez hirtelen fékezés nélkül megtehető - lassítással, szükség esetén megállással is lehetővé tenni. Az autóbusz, illetőleg a trolibusz vezetője azonban ilyen esetben is csak akkor indulhat el, ha meggyőződött annak veszélytelenségéről.
34. § (1) Előzni abban az esetben szabad, ha
a) az előzés céljából igénybe venni kívánt forgalmi sáv olyan távolságban szabad, hogy - figyelemmel az előzni kívánó és a megelőzendő jármű sebessége közötti különbségre - az előzés a szembejövő forgalmat nem zavarja;
d) az előzés során a megelőzendő jármű mellett megfelelő oldaltávolságot lehet tartani;
e) a vezető az előzés befejezése után a járművel a megelőzött jármű elé, annak zavarása nélkül vissza tud térni.
(8) Tilos előzni:
a) kijelölt gyalogosátkelőhelyen és közvetlenül a kijelölt gyalogosátkelőhely előtt;
35. § (1) Az úttest menetirány szerinti jobb oldalán álló jármű vagy ott levő egyéb akadály melletti elhaladásra (kikerülés) a 34. § (1)-(5) bekezdésében foglalt rendelkezéseket kell - értelemszerűen - alkalmazni.

Megállapított tényállás:
	A beadványhoz csatolt iratok és a BRFK Központi Közúti Közlekedési Szabálysértési Osztály vezetőjének tájékoztatása alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos 1997. május 30-án délelőtt, a XXI. kerületi II.Rákóczi Ferenc úton közlekedett személygépkocsijával. A menetirány szerinti jobb oldalon lévő autóbusz megállóból elindult egy csuklós BKV autóbusz, amelynek előzését a panaszos megkezdte, de a szembejövő járműforgalom miatt nem tudta befejezni. Visszahúzódott az autóbusz mögé, eközben az autóbusz kilendülő hátsó részébe ütközött. Az ütközés következtében személyi sérülés nem történt, a panaszos személygépkocsijában anyagi kár keletkezett.
	Az autóbusz továbbhaladt, majd félrehúzódott és megállt. A panaszos a járművével utánament, de a busz vezetőjével nem tudtak megállapodni a felelősség tekintetében. A panaszos szerint az autóbusz vezetője nem jelezte a megállóból való elindulási szándékát.
	A panaszos által tett feljelentés és az autóbusz vezetőjének bejelentése alapján a BRFK Központi Közúti Közlekedési Szabálysértési Osztálya a KRESZ 34. § (1) bek. a) pontjába és a (8) bek. a) pontjába ütköző és a 17/1968. (IV.14.) Korm. rendelet 46. § szerint minősülő - előzés szabályainak durva megszegése - szabálysértés miatt a panaszos felelősségét megállapította és vele szemben 8000 forint bírságot szabott ki. A busz vezetőjével szemben az eljárást megszüntették, mert nem követett el szabálysértést.
	A panaszos a határozat ellen kifogással élt, ezért az I. fokú szabálysértési hatóság tárgyalást tűzött ki, amelyre a panaszost is megidézte. Az 1997. augusztus 8-án kiállított idézés szerint a panaszosnak 1997. szeptember 1-én kellett volna megjelennie a hatóság előtt, a Bp. VI., Andrássy út 12. sz. alatt. Az idézési címről a szabálysértési hatóság időközben elköltözött, ezért a panaszos a tárgyalás befejezése után érkezett az előadóhoz, aki szeptember 25-én 09.00 órára idézte vissza.
	A tárgyalás alapján az I. fokú szabálysértési hatóság 1998. február 6-án kelt határozatában a kifogást elutasította és az előző határozatát fenntartotta (05262/97.). Időközben a panaszos a Fővárosi Főügyészséghez fordult panasszal, azonban az ügyészség - mivel az eljárás még folyamatban volt - érdemben nem foglalkozott az üggyel (Á.346/1998).
	A panaszos az I. fokú határozat ellen fellebbezett. A BRFK Igazgatásrendészeti Főosztály Jogorvoslati Alosztálya a fellebbezés alapján hozott határozatában az I. fokú hatóság határozatát helyben hagyta.
	A panaszos a bírságot nem fizette be, ismételten panasszal fordult a Fővárosi Főügyészséghez. A panasz elbírálásának ideje alatt a határozat végrehajthatósága elévülés miatt megszűnt, ezért az eljárás iratait a szabálysértési hatóság irattározta.
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos sérelmezte az ügyben hozott határozatokat és azt, hogy a szabálysértési hatóság, kérése ellenére nem hallgatta meg. Kifogásolta, hogy a tanúk vallomására nem tehetett észrevételt, mert az erről szóló értesítést késve kapta meg.
	A panaszban foglaltaknak részben ellentmond, hogy a panaszos az ügyészséghez címzett feljelentésében - amelyet az ügy előadója ellen tett - hivatkozott a rendőri jelentésre és a helyszínrajzra, továbbá kifogásolta a buszvezető által megjelölt tanúk meghallgatását.
	A tényállás alapján az eljáró hatóságok számára valószínűsíthető volt, hogy a panaszos megsértette a közúti közlekedés szabályait, amikor a megállóból kihaladó autóbusz előzését az adott forgalmi viszonyok mellett megkezdte. A szabálysértési hatóság a panaszost elmarasztaló határozatát a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján hozta.
Az országgyűlési biztos nem  bírálhatja felül az eljáró szerveknek a bizonyítás körében tett intézkedéseit és a bizonyítékok mérlegelésével összefüggő érdemi döntéseit. A bizonyítékokat újra nem értékelheti, vizsgálata csak arra terjedhet ki, hogy az érintett szervek a jogszabályoknak megfelelően jártak-e el, illetve a tényállás megállapításánál túllépték-e a bizonyítékok mérlegelésére vonatkozó jogkörük alkotmányos határait.
	Megállapítottam ugyanakkor, hogy az I. fokú szabálysértési hatóság hibát követett el, amikor a kifogás alapján tartott tárgyalásra a hatóság időközben megszűnt címét tartalmazó idézést küldött. A panaszosnak csak a Budapesti Rendőrfőkapitányságon sikerült megtudnia, hogy a Központi Közúti Közlekedési Szabálysértési Osztály a Bp. VI., Andrássy út 12-ből a Dózsa György út 84/B. sz. alá költözött. A téves cím miatt nem tudott időben megjelenni a tárgyaláson, emiatt nem volt abban a helyzetben, hogy közvetlenül megismerje az eljárásban részt vevő egyéb érintettek nyilatkozatait, illetve a tárgyalási szabályok szerint közvetlenül előadhassa védekezését.
	Az Sztv. 59. § alapján az elkövető távollétében is lehetőség van a tárgyalás megtartására. Ennek feltétele, hogy az elkövetőt szabályszerűen idézzék a tárgyalásra és a tényállás a távollétében is tisztázható legyen. A téves címre történő idézés nem felel meg a szabályszerűség követelményeinek, mert nem a beidézett feladata, hogy a hatóság hollétét felkutassa.
 	Amint azt több ügyben már megállapítottam, az Alkotmánybíróság mindenkire kötelező értelmezése, illetve az országgyűlési biztosok töretlen gyakorlata szerint az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság nélkülözhetetlen elemeként értelmezett jogbiztonság megköveteli, hogy meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásához tudják igazítani (25/1992. AB határozat). Az 1968. évi I. törvény alapján folytatott szabálysértési eljárások esetén az alkotmányos követelmények érvényesítése különösen fontos volt, mert az eljárások - hasonlóan a büntetőeljáráshoz - az alkotmányos jogokat korlátozó büntetés kiszabásával járhattak. 	Mindezekre tekintettel a Központi Közúti Közlekedési Szabálysértési Osztály eljárása sértette a panaszos alkotmányos jogát a védekezéshez, továbbá az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállamiság nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság követelményével összefüggésben a tisztességes eljárás elvét. Figyelemmel azonban arra, hogy a panaszossal szemben kiszabott bírság végrehajthatósága elévült, továbbá a sérelem egyedi esetben elkövetett formai hiba miatt követekezett be, ezért az ügyben ajánlást nem teszek, a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. október 17.

Gönczöl Katalin