OBH 5167/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság Vizsgálati Osztálya által 225/97. bü. számon folytatott büntető eljárás egyik gyanúsítottjának - Sz.D. budapesti lakosnak - a védője panasszal fordult hozzám, mert véleménye szerint védencével szemben az eljáró hatóság megsértette a Be. 96. § rendelkezéseit, amely szerint a hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az előzetes letartóztatás a lehető legrövidebb ideig tartson és ha a terhelt előzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni. 
	A panaszos kifogásolta továbbá, hogy a nyomozóhatóság egy alkalommal nem tette lehetővé, hogy letartóztatott védencével találkozzon.	
  	A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)
Személyes szabadsághoz való jog (Alk. 55. § (1) bek.)
Védelemhez való jog (Alk. 57. § (3) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
92. § (1) Szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt a terhelt előzetes letartóztatásának akkor lehet helye, ha
a) megszökött, a hatóság elől elrejtőzött, illetőleg a bűncselekmény súlyossága folytán vagy egyéb okból a szökésétől vagy az elrejtőzésétől lehet tartani,
b) alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén az eljárást meghiúsítaná vagy megnehezítené, illetőleg veszélyeztetné,
c) az eljárás alatt szabadságvesztéssel büntetendő újabb bűncselekményt követett el, illetőleg alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén a megkísérelt vagy előkészített bűncselekményt véghezvinné vagy újabb bűncselekményt követne el.
93. § (1) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a bíróság végzéssel határoz.
(2) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a nyomozás befejezéséig a nyomozó hatóság, a nyomozás befejezése után a vádirat benyújtásáig az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.
95. § (1) A vádirat benyújtása előtt elrendelt előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig, de legfeljebb egy hónapig tart. Az előzetes letartóztatást a helyi bíróság egy alkalommal, legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. Három hónap eltelte után az előzetes letartóztatást a megyei bíróság egyesbíróként eljárva, két alkalommal, legfeljebb az előzetes letartóztatás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja. Ezt követően az előzetes letartóztatást a Legfelsőbb Bíróság hosszabbíthatja meg.
(2) A vádirat benyújtása után, az első fokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig, az ezután elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az eljárás jogerős befejezéséig, de legfeljebb az elsőfokú bíróság által kiszabott szabadságvesztés tartamáig tart.
(3) Ha a vádirat benyújtása után elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás tartama
a) hat hónapot meghalad, és az elsőfokú bíróság még nem hozott ügydöntő határozatot, az elsőfokú bíróság,
b) egy évet meghalad, a Legfelsőbb Bíróság
az előzetes letartóztatás indokoltságát felülvizsgálja.
(4) Ha az előzetes letartóztatás, illetőleg az ideiglenes kényszergyógykezelés megszüntetése iránti ismételt kérelem nem tartalmaz új körülményt, a bíróság a határozat hozatalát mellőzheti.
96. § (1) A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az előzetes letartóztatás a lehető legrövidebb ideig tartson. Ha a terhelt előzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni.
(2) Az előzetes letartóztatást nyomban meg kell szüntetni, ha elrendelésének oka megszűnt, vagy tartama meghosszabbítás nélkül lejárt. Az előzetes letartóztatás megszüntetésére a vádirat benyújtásáig az ügyész is jogosult.

2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról
31. § (6) A nyomozó hatóságnak az előzetes letartóztatás megszüntetésére irányuló előterjesztésére az ügyész a letartóztatás indokoltságát megvizsgálja. Ha az előterjesztéssel egyetért, az előzetes letartóztatást megszünteti, ellenkező esetben határozathozatal nélkül tájékoztatja a nyomozó hatóságot az előzetes letartóztatás indokainak fennállásáról.
37. § A szabadlábra helyezésre irányuló kérelmet az ügyész megvizsgálja, amennyiben azt teljesíthetőnek tartja, intézkedik az előzetes letartóztatás megszüntetése iránt. Ellenkező esetben a kérelem elutasítását vagy a bírósági határozat hozatalának mellőzését célzó indítvánnyal a bíróságnak küldi meg.

BK 155. szám A kábítószerrel visszaélés miatti büntetőjogi felelősség
III. 1. A Btk. 282. §-ának alkalmazásában "csekély mennyiségű" kábítószer a kábítószerhez hozzá nem szokott fogyasztóra vonatkoztatott halálos (letális), illetve mérgező (toxikus) adag legfeljebb tízszerese;
 2. "Jelentős mennyiségű" kábítószer az ilyen adag több mint százszorosa.
"Mind a gyógyszerként alkalmazott, mind a gyógyászatban nem használatos (gyógyszerként fel nem írható) kábítószereknél természettudományos módszerekkel megállapítható és az igazságügyi orvos szakértői gyakorlatban általánosan elfogadott alapegység egy-egy kábítószernek a hozzá nem szokott fogyasztóra vonatkoztatott halálos (letális) adagja." 
"b) A kábítószerrel visszaélés vétségi alakzatának és alapesetének az elhatárolása során ellentétes szempontokat kell összeegyeztetni. Egyfelől, a társadalom védelme érdekében, csak olyan, viszonylag kisebb kábítószer-mennyiség értékelhető csekélynek, amely (egy vagy több fogyasztási egységként felhasználva) egy vagy legalábbis kevés számú személy életének vagy egészségének a veszélyeztetésére alkalmas. Másfelől a csekély mennyiség nem lehet annyira kicsi, hogy gyakorlatilag kizárja a Btk. 282/A. §-a szerinti büntethetőséget megszüntető ok alkalmazását a kábítószer-függőséget megelőző vagy gyógyító kezelésben részesült személyek javára."
"Mindezt tekintetbe véve, az a) pontban említett alapegység legfeljebb tízszeresének megfelelő kábítószermennyiség tekinthető még csekélynek."
"c) A kábítószer mennyiségének megállapításakor - a vegyész szakvélemény alapulvételével - annak tiszta hatóanyag-tartalma mérvadó. Ha a bűncselekményt többféle kábítószerre követték el, a különböző alapegységek alapján kiszámított mennyiségeket, arányosan átszámítva, összegezni kell, és így kell kiszámítani, hogy együttesen meghaladják-e a csekély mennyiség felső határát, illetve a jelentős mennyiség alsó határát." 
"2. A jelentős mennyiségű kábítószerrel elkövetett kábítószerrel visszaélés öt évtől tizenöt évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. Ilyen súlyos büntetési tétel alkalmazására a már nagyszámú személy életének vagy egészségének veszélyeztetésére alkalmas, az alapegység százszorosát meghaladó kábítószer-mennyiség szolgálhat alapul."

5/1998. Büntető jogegységi határozat a kábítószerrel visszaélés (Btk. 282. § szerinti) elkövetési magatartásáról
"2. Az azonos vagy különböző kábítószereknek a tiszta hatóanyag-tartalom alapulvételével kiszámított részmennyiségeit - amelyekre nézve a kábítószerrel visszaélésnek a természetes egység keretébe tartozó részcselekményeit elkövették - összegezni kell, és a bűncselekmény minősítése (a csekély vagy jelentős mennyiség megállapítása) szempontjából az összmennyiség az irányadó."
 
Megállapított tényállás:
	1. A védő elsősorban a nyomozás folyamatosságát és elhúzódását kifogásolta. A beadvány szerint a korábban szabadlábon védekező Sz.D. előzetes letartóztatására 1998. május 29-én került sor visszaélés kábítószerrel bűntett alapos gyanúja miatt, a Be. 92. § (1) bekezdés b., c.) pontjai alapján. A kényszerintézkedés elrendelését követően a gyanúsítottat érintően mindössze egy nyomozati cselekményre került sor, amikor 1998. június 19-én - védője jelenléte nélkül - egy szabadlábon védekező másik terhelttel szembesítették. A védő értesítése a szembesítési jegyzőkönyv szerint telefonon történt. Sz.D. a feltett kérdésekre nem nyilatkozott, ezért a szembesítés nem vezetett eredményre.	
	2. A védő véleménye szerint a bevont vegyész-szakértő véleményében lévő számítási hiba következtében a bűncselekmény minősítése tévesen lett megállapítva. Sz.D.-t jelentős mennyiségű kábítószerrel visszaélés bűntettével gyanúsították. A védő szerint a gyanúsítás tárgyát képező, lefoglalt kábítószer mennyiség nem érte el a BK. 155. sz. állásfoglalásban megjelölt mértéket.
	3. A védő sérelmezte, hogy 1998. június 5-én a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság vizsgálati osztály vezetője időhiányra hivatkozva nem engedélyezte ügyvédi beszélő megtartását, mert a védő délután 15 óra 15 perc után érkezett a rendőrségre. A védő becsületsértés és rágalmazás miatt feljelentette a vizsgálati osztály vezetőjét, mert az ügyvédi beszélő megtagadása során az osztályvezető sértő kifejezéseket használt. Az ügyben a Szolnoki Városi Bíróság 1.B.1505/1998/2. számon folytatott eljárást.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszbeadványhoz mellékelt és a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészségtől beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	1. A nyomozás során rendelkezésre álló adatok alapján alapos gyanú merült fel arra vonatkozóan, hogy a bűncselekmény elkövetésében Sz.D. vezető, illetve szervező szerepet játszott. Az eljáró bíróságok emiatt Sz.D. előzetes letartóztatásának a fenntartását indokoltnak és szükségesnek ítélték, a kényszerintézkedés tartamát meghosszabbították, a védői fellebbezéseket nem tartották megalapozottnak. 
	A Be. rendszeréből az következik, hogy az ügyésznek indítványa megtételekor a Be. 92. § (1) bekezdésében meghatározott előzetes letartóztatási okok meglétét kell mérlegelnie. 	Sz.D. esetében az előzetes letartóztatás oka nem szünt meg, ezért a szabadlábra helyezési kérelmekkel összefüggő ügyészi álláspont megalapozott volt. A nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról szóló 2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás 31. és 37. §-ai szerint az előzetes letartóztatás megszüntetésére irányuló előterjesztés, illetve kérelem elutasítása tárgyában az ügyészséget nem terheli határozathozatali kötelezettség. A határozathozatal a bíróság kizárólagos hatáskörébe tartozik. A bíróságnak a kényszerintézkedésre vonatkozó határozata ellen a Be. jogorvoslati lehetőséget biztosít. A Be. 95. § (4) bekezdése alapján, ha az előzetes letartóztatás, illetőleg az ideiglenes kényszergyógykezelés megszüntetése iránti ismételt kérelem nem tartalmaz új körülményt, a bíróság a határozat hozatalát mellőzheti. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 29. § /1/ bekezdés f./ pontja a bíróságokat kiemeli azon hatóságok közül, melyek eljárását az országgyűlési biztos vizsgálhatja.  
	A nyomozás folyamatosságára vonatkozó védői észrevételekkel szemben megállapítottam, hogy a beadványban foglaltakhoz képest a nyomozóhatóság a szembesítést követően is végzett nyomozati cselekményeket a gyanúsított és terhelt társai szerepének tisztázása, valamint az elkövetett bűncselekmény pontos tényállásának a megállapítása érdekében. Ilyenek voltak:
	- az igazságügyi vegyész-szakértői vélemény beszerzését követően igazságügyi orvosszakértő kirendelése,
	- a gyanúsítottak ismételt kihallgatásai és szembesítése,
	- annak az autókölcsönzőnek a felkutatása, akitől a gyanúsítottak gépkocsit béreltek, hogy a kábítószerért Hollandiába utazzanak,
	- a gyanúsítottak telefonbeszélgetéseiről híváslista beszerzése és kiértékelése,
	- intézkedéseket tettek az egyik ismeretlen helyen tartózkodó gyanúsított felkutatására.
	2. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a nyomozóhatóság átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. 
	A nyomozóhatóság az 5/1998. Büntető jogegységi határozatra tekintettel, a szakértői vélemények alapján megalapozottan állapította meg a bűncselekmény minősítését is. A gyanúsítottaktól lefoglalt, összesen 998 db. LSD bélyeg hatóanyagtartalmának mértékét nem cáfolta a védő által felkért orvosszakértő véleménye sem, amely csak az egyik gyanúsítottól lefoglalt mennyiséget vette figyelembe. Tévedett a védő a csekély mennyiségű és a jelentős mennyiségű kábítószer elhatárolására vonatkozó számításban is. (BK 155. szám: Jelentős mennyiség a toxikus (letális) adag - mint alapegység - százszorosa, és nem a csekély mennyiség százszorosa) 
	3. A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei főügyész tájékoztatása szerint a panaszos részére 1998. június 5-én, pénteken azért nem engedélyezték a találkozást a védencével, mert erre csak munkaidőben, 07.30 és 15.30 óra között van lehetőség. A megyei rendőrfőkapitány 2/1998. sz. objektumvédelemről rendelkező intézkedése 1.17. pontja szerint hivatali munkaidőn túl az MRFK épületében az intézkedő szolgálaton és az intézkedésekkel érintett személyeken kívül, más csak ellenőrzés céljából tartózkodhat.
	A védő a délelőtt folyamán kétszer is beszélt telefonon az ügy előadójával, de egyik alkalommal sem jelezte, hogy szándékában áll Szolnokra utazni és védencével a rendőrségi fogdában beszélni. Beadványa szerint 15.15-kor érkezett a főkapitányságra, de a kapuügyeletes már nem engedte be és a kapuhoz hívott vizsgálati osztályvezető is - a munkaidő végére hivatkozva - elutasította. A védő a látogatás megakadályozása és a vizsgálati osztályvezető sértő magatartása miatt panaszt nyújtott be a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészségre. A Főügyészség a beadványt a Szolnoki Városi Ügyészséghez tette át vizsgálatra. A vizsgálat eredményéről írásban tájékoztatták a panaszost.
	A konkrét körülményekre tekintettel az ügyben nem állapítható meg a védelem alkotmányos jogának a sérelme. A panaszos más alkalommal akadálytalanul találkozott a védencével, sőt korábban előfordult, hogy a beszélő a főkapitányi utasításban meghatározott időn túl is elhúzódott. A hatályos jogszabályok nem zárják ki a hivatali munkaidőn kívüli ügyvédi beszélőt, de erre csak kivételesen indokolt esetben, a fogvatartás rendjének zavarása nélkül, előzetes egyeztetés alapján kerülhet sor.
	A nyomozóhatóság Sz.D.-vel szemben 1998. október 7-én fejezte be a nyomozást. Ezt követően a Szolnoki Városi Ügyészség megvizsgálta, hogy továbbra is indokolt-e a gyanúsított előzetes letartóztatásának fenntartása. Tekintettel arra, hogy a nyomozás befejezését követően az eljárás meghiúsításának veszély már nem állt fenn, 1998. október 12-én megszüntették az előzetes letartóztatást.
	A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Főügyészség megállapította, hogy az ügyben a  nyomozóhatóság törvénysértő intézkedést nem tett, illetve mulasztást nem követett el.
	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. szeptember 26.

Gönczöl Katalin