OBH 5108/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit
Az eljárása megindítása

A panaszost azt kifogásolta, hogy Püspökhatvan Önkormányzata ápolási díj iránti kérelmét mind első, mind másodfokon elutasította.
Az Alkotmány 70/E. § -ában rögzített szociális biztonsághoz való jog érintettsége miatt az ügyben vizsgálatot indítottam. Felkértem a polgármestert, hogy az ügyről tájékoztasson, és küldje meg a keletkezett iratok másolatát, valamint a helyi szociális rendeletet. A polgármester megkeresésemnek határidőben eleget tett.

A megállapított tényállás

A panaszos édesanyja 100%-os rokkant, mozgásképtelen. A családban az egy főre eső jövedelem 17.300 Ft, a panaszos jövedelemmel nem rendelkezik. Az önkormányzat határozataiban elismerte, hogy a panaszos édesanyja ápolásra szorul. Megállapította, hogy a család egy főre eső jövedelme ugyan viszonylag alacsony, de az ápolást anélkül is biztosítani lehet, hogy az ápoló munkából való kimaradása a család megélhetését veszélyeztetné. A határozatok indokolásában azt is kifejti, hogy a fentieken túl az önkormányzat anyagi helyzete sem teszi lehetővé a támogatás megadását.

A vizsgálat megállapításai

A szociális törvény 41. § (1) és (2) bekezdése szabályozza az ápolási díj két esetét. Az (1) bekezdés szerint az önkormányzat - szociális rászorultságra tekintet nélkül - köteles megállapítani az ápolási díjat annak a hozzátartozónak, aki önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre, gondozásra szoruló két év feletti súlyos fogyatékos vagy 18. életévét be nem töltött tartós beteg személy gondozását, ápolását végzi.
A (2) bekezdésben meghatározott esetben, ha a hozzátartozó 18. életévét betöltött tartós beteg személy gondozását végzi, az önkormányzat mérlegelési jogkörébe tartozik az ápolási díjról való döntés. A támogatás megadása a törvény erejénél fogva nem kötelező, annak megadásáról az önkormányzat mérlegelési jogkörében önállóan dönthet.
Megállapítottam, hogy a vizsgált ügy a szociális törvény (2) bekezdésének hatálya alá tartozik. 
A vizsgálatom arra irányult, hogy a mérlegelési jogkörben hozott határozatok  indokolásából kitűntek-e a konkrét ügyben mérlegelt és figyelembe vett tények.
Megállapítottam, hogy az elutasító határozatok mind első, mind másodfokon tartalmazták az elutasítás indokát. Az önkormányzat mérlegelési jogkörében  a család egy főre eső jövedelmét vizsgálta és azt állapította meg, hogy a család megélhetése biztosított, akkor is ha az ápoló személy jövedelemszerzéstől esik el. Mindkét határozat kitért továbbá arra, hogy az önkormányzat anyagi helyzete sem teszi lehetővé a támogatás megadását. A polgármester tájékoztatott arról, hogy a községben sok ápolásra szoruló idős ember él. Mint minden esetben panaszos kérelménél is megvizsgálták a család anyagi helyzetét. Bár a családban az egy főre eső jövedelem nem magas, községi szinten több olyan család van akik sokkal alacsonyabb jövedelmi szinten élnek. Az önkormányzat a rendszeres pénzellátások tervezett összegét 1998. utolsó negyedévében szinte minden ellátási formánál túllépte. Ennek oka nem a rossz tervezés, hanem az ellátások emelkedése volt. Mindezt az önkormányzat saját működésre szánt bevételi forrásból nem tudja biztosítani, ugyanis tervezett költségvetési bevételeit teljes egészében az önkormányzati intézmények működésére használták fel, fejlesztésre nem tervezhettek.
A fentiek alapján megállapítottam, hogy az önkormányzat eljárása során a vonatkozó jogszabályokat betartotta, a szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben visszásságot nem okozott, ezért további intézkedést nem teszek.

Budapest, 1999. március 9.

Gönczöl Katalin