OBH 4893/1999.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos sérelmezte a kiskunhalasi rendőrkapitányság fogdájában előzetes letartóztatásban volt fiával szemben tanúsított bánásmódot. Panasza szerint fiát a nyomozás során bántalmazták és egészségkárosodást szenvedett.
	A panasz alapján felmerült az emberi méltósághoz való jog és a kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma, valamint a lehető legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének gyanúja. Ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. Ennek során tájékoztatást kértem a Legfőbb Ügyészségtől és beszereztem a Bács-Kiskun Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalban Ny. 102/1998. szám alatt folyamatban volt büntetőeljárás teljes iratanyagát.

Érintett alkotmányos jogok
Az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.).
A kegyetlen, az embertelen, a megalázó bánásmód tilalma (Alk. 54. § /2/ bek.).
A lehető legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez való jog (Alk. 70/D. § /1/ bek.).

A vizsgálat megállapításai
	A beszerzett iratokból megállapítottam, hogy a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság 145/1998. bü. szám alatt nyomozást folytatott a panaszos fia és annak társai ellen lopás bűntettének alapos gyanúja miatt. A panaszos fiát 1998. március 12-én őrizetbe vették, majd a Kiskunhalasi Városi Bíróság március 14-én előzetes letartóztatásba helyezte. Az előzetes letartóztatás időtartamát a bíróság 1998. április 10-én meghosszabbította. Fogvatartása ideje alatt a panaszos fia állandó levelezésben állt a fogdában elhelyezett bűntársaival. Ezért a kapitányság kezdeményezte, hogy fogvatartása helyéül a bíróság a Bács-Kiskun Megyei BV Intézetet jelölje ki. Ez megtörtént, 1998. április 15-én átszállították a bv. intézetbe.
	Megállapítottam azt is, hogy a panaszos 1998. április 25-én kelt levelében megkereste a Magyar Helsinki Bizottságot. Szóban forgó levelében - többek között - sérelmezte a hivatalunkhoz előterjesztett panaszában megfogalmazottakat, vagyis beszámolt arról, hogy fiát a kapitányságon több alkalommal bántalmazták, fia sokat fogyott, remeg, egészségi állapota rossz. A Bizottság 1998. április 28-án - a levélben foglaltakra tekintettel - megkereste és meghallgatta a bv. intézetben a panaszos fiát. Ekkor elvégezték orvosi vizsgálatát is. Külsérelmi nyomot nem észleltek rajta, a tesztcsíkkal végzet vizeletvizsgálat viszont vérvizelést és a vizeletben genny jelenlétét mutatta ki. Ebből a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy a panaszos fiának egészségi állapota és a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság fogdáján eltöltött idő alatt vele szemben tanúsított bánásmód között okozati összefüggés van. Ezért a Bizottság Fogda Megfigyelő Program Csongrád Megyei Csoportjának vezetője részben ismert, részben ismeretlen rendőrök ellen hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás és kényszervallatás elkövetése miatt büntető feljelentést tett a Bács-Kiskun Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalban.

	A feljelentés alapján a nyomozó hivatal a nyomozást 1998. június 16-án elrendelte. Ennek során tanú kihallgatásokat foganatosított, ellenőrizte a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság fogdájának különböző nyilvántartásait és igazságügyi szakértői véleményt szerzett be. Végül 1998. augusztus 19-én kelt, Ny. 102/1998. számú határozatában - mivel a cselekmény nem bűncselekmény - a nyomozást megszüntette. A határozat indokolása tartalmazta, hogy a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság fogdájában vezetett nyilvántartás szerint a panaszos fiát két alkalommal vitték ki a kapitányság épületéből. Mindkét esetben - 1998. április 11-én éjszaka és április 12-én a kora délutáni órákban - kórházba szállították. A panaszos fia azt állította, hogy az április 11-i éjszaka bántalmazták. A fogvatartottat ekkor ideggyógyász szakorvos vizsgálta meg, akinek kérdéseire a fogvatartott nem válaszolt. A kísérését foganatosító rendőrök közölték az orvossal, hogy mi indokolta a szakorvosi vizsgálat elvégzését. Eszerint a panaszos fia idegességre, feszültségre, remegésre panaszkodott. Az ideggyógyász szakorvos a panaszos fiát megvizsgálta, bántalmazásra utaló elváltozásokat azonban nem észlelt a testén. Megállapította viszont, hogy a fogvatartott panaszainak hátterében nem szervi elváltozás állt. Pszichogén hiszteroid reakciót diagnosztizált, amit az váltott ki, hogy a panaszos fia nem tudta megfelelően feldolgozni életkörülményei megváltozását. A nyomozást megszüntető határozat arra is utalt, hogy a panaszos fia akaratlagosan idézte elő rosszullétét.
	A nyomozó hivatal megállapította továbbá, hogy - miután a panaszos fiát visszaszállították a fogdába - a szolgálatot ellátó fogdaőrök nyilatkoztatták arról, hogy van-e panasza. A fogvatartott nemleges választ adott, a fogdaőrök pedig szemmel látható sérülést nem láttak rajta, magatartásából sem lehetett arra következtetni, hogy bántalmazták volna. 
	A panaszos fiát a rendőrségi fogdából 1998. április 12-én ismét orvosi vizsgálatra szállították, mert egészségi állapota nem javult. A vizsgálatot az az orvos végezte, aki előző nap beutalta a kórház pszichiátriai osztályára. Az orvos bántalmazásra utaló elváltozásokat ekkor sem látott a fogvatartotton és ilyenre a fogvatartott sem panaszkodott. Nyugtató gyógyszerekkel látta el a panaszos fiát és szükség esetére javasolta a pszichiátriai vizsgálat megismétlését.
	A panaszos fia a fogdából a megyei bv. intézetbe való átszállítása előtt is részt vett orvosi vizsgálaton. Az orvos a fogdai egészségügyi könyvbe azt jegyezte be, hogy a fizikális státusz negatív, átszállítható. A fogvatartotton nem voltak sérülések, bántalmazás nyomai. A bv. intézetbe történt befogadáskor - 1998. április 15-én, majd április 17-én - végzett orvosi vizsgálatkor sem sérelmezte bántalmazását a panaszos fia és ilyet a vizsgálatot végző vezető ápolónő, illetve orvos sem észlelt. 
	A Bács-Kiskun Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal által folytatott nyomozás során beszerzett igazságügyi orvosszakértői vélemény - többek között - tartalmazza, hogy ha a fogvatartottat "... bakanccsal több alkalommal gyomorra, illetve vesetájékon rúgták volna, és fejbe vágták, szükségképpen látható elváltozásnak kellett volna lenniük. ... A vizeletben vér megjelenése létrejöhet akut trauma következtében - ilyenkor nagy mennyiségű vörös vérsejt látható az üledékben mikroszkóp alatt -, de létrejöhet krónikus vesebetegség következtében, esetleg urogenitális fertőzés következtében is. A vér kimutatása a vizeletben tesztcsík vizsgálattal nem specifikus vizsgálat, kizárólag vizelet, üledék mikroszkópos vizsgálatával lehet megállapítani, illetve bizonyítani a vér jelenlétét a vizeletben. Hosszabb időn át tartó éhezés a szilárd tápanyag felvételének megtagadása, de főleg egy stressz állapot - stressz ulcus - vezethet gyomorvérzéshez, melynek következtében a székletben fekete színű, emésztett vér jelenhet meg, mely laboratóriumi vizsgálattal kimutatható." 

	A nyomozás során a nyomozó hivatal tanúként kihallgatta a panaszos rendőrségi fogdában volt zárkatársait és a szomszédos zárkában tartózkodó fogvatartottat is. Ezen személyeknek a panaszos fia soha nem tett említést arról, hogy őt a rendőrségen bárki is megfenyegette, illetve vallomástételre kényszerítette volna. Egyik zárkatársa azt is elmondta, hogy a panaszos fia tudatosan készült arra, hogy bántalmazással megvádolja az ügyében eljáró nyomozókat azért, mert letartóztatták. Egy másik zárkatársa szerint pedig két nappal a bv. intézetbe való átszállítása előtt kijelentette, hogy ügyvédjével közölte, hogy őt két nyomozó bántalmazta, de ez nem igaz, ezt csak azért mondta, hogy ártson a rendőröknek. Az ugyancsak tanúként kihallgatott több rendőr elmondta, hogy több alkalommal - hosszabb-rövidebb ideig - bent tartózkodtak abban az irodában, ahol a panaszos fiának kihallgatása folyt. Jelenlétükben azonban senki nem fenyegette meg és senki nem bántalmazta a fogvatartottat.
	Az ügyészségi nyomozó hivatal megállapította a nyomozás során azt is, hogy a panaszos fiának a rendőrségi fogdában való esetleges éhezése, az étel elfogadásának megtagadása nem okozott életveszélyes állapotot. Előzőekben hivatkozottak szerint 1998. április 10-e után több orvos megvizsgálta és bár észlelték nála annak jeleit, hogy több napja nem eszik, orvosi beavatkozást ez nem tett szükségessé. A fogdában vezetett un. szolgálat átadás-átvételi nyilvántartás először 1998. április 9-én tartalmazott arra vonatkozó bejegyzést, hogy a fogvatartott nem fogadta el az ételt, nem volt hajlandó enni. Ezt követő időszakban is több ilyen észrevételt jegyeztek be a szóban forgó nyilvántartásba azzal a kiegészítéssel, hogy a fogvatartottra fokozottan kell figyelni. A fogdaellenőrzést végző parancsnokok ugyancsak észlelték, hogy a panaszos fia nem hajlandó az ételt elfogadni. Ezt 1998. április 12-én két bejegyzésben is rögzítették és berendelték az ügy előadóját, valamint intézkedtek a fogvatartott orvosi vizsgálatára.
A fogdaőrök tanúként tett vallomásaiból megállapították továbbá, hogy a panaszos fia - aki üzbég állampolgár - soha nem hivatkozott arra, hogy vallási okokból bizonyos ételeket nem fogyaszt, a részére küldött csomagok is tartalmaztak disznóhús készítményeket. Az iratokból az is kitűnt, hogy az étkezés fogvatartott általi megtagadása arra az időszakra esett, amikor a bíróság meghosszabbította előzetes letartóztatását. Ezt kihallgatása alkalmával a fogvatartott is elismerte.
	A Bács-Kiskun Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal az ügyben végül úgy foglalt állást, hogy a panaszos fiát sem nyilatkozat kikényszerítése céljából, sem más okból nem bántalmazta sem a feljelentett, sem más személy. Vele szemben a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság dolgozói a jogszabályoknak megfelelően jártak el. Egészségi állapotának alakulása nem a vele szemben tanúsított bánásmóddal, hanem azzal függött össze, hogy nem tudta feldolgozni a fogvatartás miatt életkörülményeiben szükségszerűen bekövetkezett változásokat. Ezekre figyelemmel szüntette meg a nyomozó hivatal a nyomozást.
	Megállapítottam azt is, hogy a nyomozást megszüntető határozat ellen a fogvatartott védője és a feljelentő panasszal élt. A panaszokat a Kiskunhalasi Városi Ügyészség megalapozatlannak ítélte meg és a B. 1076/1998/1. számú, 1998. szeptember 29-én kelt határozatában mindkét panaszt elutasította. Az ügyész a határozat indokolásában rámutatott, hogy a panaszok nem tartalmaztak olyan új körülményt, amelyek a nyomozás során nem merültek fel, illetve a védő által kifogásoltak a nyomozás iratanyagával ellentétesek voltak. A panaszokat elbíráló ügyész szerint az ügyészségi nyomozó hivatal az ügyben valamennyi lehetséges bizonyítási eszközt felkutatott és az így beszerzett adatokból következtetett arra, hogy hivatalos eljárásban való bántalmazás, illetve kényszervallatás nem történt. A panaszt elutasító ügyészi határozat tartalmazta továbbá, hogy a panaszos fia és annak társai ellen a Bács-Kiskun Megyei Főügyészség - mint fiatalkorúak ügyésze - 1998. szeptember 24-én, az FkB. 670/1998. szám alatt, lopás miatt a Kecskeméti Városi Bíróságnál vádat emelt. A panaszos fia ezen bűnügy vizsgálata során védekezési taktikaként igyekezett inszinuálni a vele szemben eljáró nyomozó hatóság rendőreit.
	A legfőbb ügyész helyettesének tájékoztatása szerint az ügyben további panasz az ügyészi szervekhez nem érkezett.
	A nyomozó hatóságok döntéseit, konkrétan a nyomozás megszüntetésének megalapozottságát nem vontam kétségbe, mivel a nyomozó hatóságok (rendőrség, ügyészség) a bizonyítási eszközök és a bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény.
Szükségesnek tartom megvilágítani, hogy a bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a nyomozó hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Az országgyűlési biztos nem büntetőügyben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem történt.
	A bántalmazás hivatalos eljárásban és a kényszervallatás miatt kezdeményezett nyomozást megszüntető határozat szerint a fogvatartott - a panaszos fia - a rendőrségi fogdában megfelelő orvosi ellátásban és gyógyszeres kezelésben részesült. A nyomozó hivatal nem tárt fel mulasztást, illetve szakmai szabályszegést sem a fogdai őrszemélyzet, sem a fogdát ellenőrző parancsnokok, sem a fogvatartott ellen folyamatban volt nyomozást végző rendőrök tevékenységével szemben. Az előzőekben már hivatkozottak miatt a nyomozó hivatal erre vonatkozó megállapításait sem vontam kétségbe és tekintettel arra, hogy a szóban forgó büntetőeljárás tárgya azonos volt a hivatalunkhoz előterjesztett panasz tárgyával, a további vizsgálatot mellőzöm. 
	Az ügyben nem állapítottam meg a panaszos fia emberi méltósághoz való jogának sérelmét és nem merült fel a kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalmának csorbulása sem. A panaszos fiával szemben nyomozást folytató rendőrök eljárása a vonatkozó jogszabályoknak megfelelt és megtették azokat az intézkedéseket, melyek szükségesek voltak ahhoz, hogy a fogvatartott lehető legmagasabb színtű testi és lelki egészséghez való joga ne sérüljön. Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg. A vizsgálatot befejeztem,  ajánlást nem teszek.

Budapest, 2000. május 8.

Dr. Polt Péter