OBH 4729/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:

A panaszos beadványában a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság intézkedését sérelmezte. Panaszos édesanyja 1996. június 6-án elhunyt. 1996. június 27-én a Polgármesteri Hivatalban felvett hagyatéki leltárba kérte a panaszos örökösként az elhunyt 1996. június havi nyugdíját. Az 1997. szeptember 23-án jogerőre emelkedett és a közjegyző által a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak megküldött hagyatéki végzés ellenére az elhunyt utolsó havi nyugdíjának kiutalása nem történt meg.

Érintett alkotmányos jogok:

Tisztességes eljáráshoz való jog [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok:

A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.) 102. § (2) bekezdés
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. tv. (Tny.)

Megállapított tényállás:

A panaszos édesanyja 1996. június 6-án elhunyt. 1996. június 27-én a Polgármesteri Hivatalban 23.589/1996. számon felvett hagyatéki leltár III/1. pontjában kérte örökösként az elhunyt utolsó havi nyugdíját.

A szerencsi közjegyző KO.3122/Kjö.704/1997/3. számon 1997. szeptember 23-án meghozta és jogerőre emelte a hagyatékátadó végzést, melyben az örökhagyó utolsó havi nyugdíját (törzsszám: 695-04594-4) is átadta azzal, hogy a végzést megküldi a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak. A fentiek, illetőleg a panaszos külön kérelme ellenére a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság az ellátás kiutalását megtagadta a társadalombiztosításról szóló 1995. évi II. tv. 102. § (2) bekezdésére hivatkozással, mely szerint a jogosult halála esetén a fel nem vett ellátást a halál napjától egy éven belül lehet felvenni (hatályos volt 1997. december 31-ig).

Az 1998. január 1-jétől hatályos, a  társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény 83. § (2) bekezdése szerint: "a halál napjától vagy a hagyatéki végzés jogerőre válása napjától számított egy éven belül" lehet a jogosult halála esetén a nyugellátást felvenni.

A Nyugdíjfolyósító Igazgatóságnak a jogszabály a korábbi elutasítások felülvizsgálatát nem írta elő, a panaszos pedig az 1997. évi LXXXI. törvény hatálybalépését követően újabb kérelmet nem nyújtott be.

A vizsgálat megindulását követően azonban jelzésemre az ügy megnyugtató rendezése érdekében a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság vezetője 1999. április 21-én engedélyezte az elhunyt hagyatéka részét képező utolsó havi nyugellátás kifizetését az örökösöknek, nevezetesen a panaszosnak és testvérének.

A vizsgálat megállapította, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság, illetve az ennek részét képező, tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot nem okoz, hogy a hatályos jogszabályok megfelelően a hagyaték tárgyát képező, utolsó havi nyugellátást a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a halált követő több, mint egy év elteltével nem fizette ki az örökösöknek. A későbbi jogszabály változást követően pedig a hagyatéki végzés jogerőre emelkedését követően nem érkezett újabb igény.

A fentiekre, valamint arra is tekintettel, hogy a panaszt okozó törvény 1998. január 1-jétől módosult, a konkrét panasz pedig megoldódott, mert a hagyatékot képező utolsó havi nyugellátás az örökösöknek kifizetésre került, a vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 1999. augusztus 30.

Dr. Polt Péter