OBH 4700/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Varga Zs. András
Az eljárás megindítása
	A beadványt tevő azt kifogásolta, hogy elvált felesége a nála elhelyezett közös gyermekükkel együtt ismeretlen helyre távozott, és a rendőrség nem tett meg mindent a gyermek tartózkodási helyének felkutatása érdekében. Mivel a beadványban leírt sérelem összefüggésben áll a családot a Magyar Köztársaság Alkotmánya 15. §-a alapján megillető védelemmel, a vizsgálatot az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján megindítottam. A vizsgálat során tájékoztatást kértem az országos rendőrfőkapitánytól is.

A megállapított tényállás
	A beadványt tevő házasságát a Szekszárdi Városi Bíróság felbontotta. A bontóper során született, és a bíróság végzésével jóváhagyott egyezség szerint a házasságból származó kiskorú gyermeket a feleségnél helyezik el, és az egyezség részletesen tárgyalta a beadványt tevő és gyermeke kapcsolattartásának módját is. Ezt követően az apa (a beadványt tevő) elvált felesége új házasságot kötött, majd 1996-ban új férjével és a beadványt tevőtől származó kiskorú gyermekkel együtt ismeretlen helyre, a rendelkezésemre álló adatok szerint feltehetően Németországba távozott.
	A hivatalomhoz intézett beadvány és mellékletei szerint a szolnoki Kodály Zoltán Ének-Zene Tagozatos Általános Iskola igazgatója az apa kérésére 1996. szeptemberben igazolta, hogy lánya az iskolában az 1996/97-es tanévet nem kezdte meg. A kecskeméti Angolkisasszonyok Ward Mária Leánygimnáziuma hasonló kérésére szintén azt igazolta, hogy a gyermek felvételt nyert a gimnáziumba, de az 1996. június 15-i beiratkozáson nem jelent meg. Az apa - ügyvédje által - 1997. márciusban megkereste az elvált felesége utolsó ismert tartózkodási helye szerint illetékes Szolnok Város Polgármesteri Hivatalát, és a gyermek tartózkodási helyének kiderítését, elhelyezési körülményeinek vizsgálatát kérte. A Polgármesteri Hivatal válasza szerint a gyermeknek és édesanyjának Szolnok városban sem állandó, sem ideiglenes lakcíme nincs, a gyermek Szolnokon tartózkodásáról a gyámhivatalnak nincs tudomása.
	Ezt követően, 1997. májusban az apa - szintén ügyvédje útján - megkereste Szolnok Város Rendőrkapitányságát, és a gyermek tartózkodási helyének felderítését kérte; kérését 1997. júliusban megismételte, egyidejűleg a BM Központi Nyilvántartó és Választási Hivataltól tájékoztatást kért a gyermek ideiglenes vagy állandó lakcíméről. Mivel a BM KÖNYV Hivataltól nem kapott választ, ezt a kérését is megismételte 1998. júniusban. A Hivatal válaszában arról tájékoztatta, hogy a gyermek és édesanyja szolnoki lakcíme a lakás új tulajdonosainak kérelmére indult lakcím érvénytelenítési eljárás eredményeként megszűnt, újabb bejelentett lakcímmel vagy tartózkodási hellyel pedig nem rendelkeznek. Már a hivatalomhoz intézett beadvány adatai arra utaltak, hogy a Jászberényi Rendőrkapitányság Bűnügyi Osztálya államigazgatási eljárást folytatott az eltűnt gyermek felkutatására.
	Megkeresésemre az országos rendőr-főkapitány kiegészítette az üggyel kapcsolatos adatokat. Eszerint a szolnoki Kodály Zoltán Ének-Zene Tagozatos Általános Iskola igazgatója az apa érdeklődése folytán 1996. májusban bejelentette a Szolnok Városi Rendőrkapitányságon, hogy a gyermek 1996. április óta nem jár iskolába, akkor ugyanis az édesanya bejelentette, hogy rokonok meglátogatására Németországba utaznak. A rendőrkapitányság megindította az államigazgatási eljárást, majd - miután megállapította, hogy a gyermek édesanyjával és annak új férjével együtt külföldre távozott, megkereste a Jászberényi Rendőrkapitányságot a beadványt tevő elvált felesége édesanyjának meghallgatása végett, mivel adatok merültek fel arra, hogy ő szokta látogatni a család korábbi szolnoki lakását. Az 1996. júniusi  meghallgatáson elhangzottak szerint a gyermek anyjának új férje felhalmozott adóssága miatt félt a családot Magyarországon tartani, ezért 1996. áprilisban külföldre távoztak. Németországi rokonoktól néhányszor telefonáltak, de 1996. május óta nem jelentkeztek. Az államigazgatási eljárást 1996. júniusban a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság szüntette meg azzal, hogy az eljárás során bűncselekmény gyanújára utaló adat vagy körülmény nem merült fel. A határozatot az apának nem küldték meg, arról csak a bejelentő iskolaigazgató értesült. 1998-ban az apa megkereste a Belügyminisztérium kabinetfőnökét a gyermek eltűnésének kivizsgálása érdekében. A kabinetfőnök kérésére a Jász-Nagykun-Szolnok megyei rendőrfőkapitány megvizsgálta a bejelentést. Az 1998. júniusi válasz szerint tájékozódtak az INTERPOL Magyar Nemzeti Irodánál, de a nemzeti irodák nem szívesen működnek közre polgári ügyekben, ugyanakkor azt tanácsolták, hogy mégis éljenek megkereséssel a kislány tartózkodási helyének felkutatása érdekében. A megyei főkapitány szerint a megkeresést megküldik Németországba, és eredményéről az apát is tájékoztatják.
	Az apának szóló, 1998. szeptemberében kelt levél ugyanakkor nem is utal az INTERPOL megkeresésére. Az országos rendőrfőkapitány hivatalomhoz intézett - 1998. novemberi - válasza szintén nem tartalmaz erre vonatkozó adatot, ezzel szemben arról tájékoztat, hogy a beadványt tevő a rendőrségre nem tett panaszt. 

A vizsgálat megállapításai
	A beadvány mellékletei, a főkapitány válasza, illetve az általa rendelkezésemre bocsátott iratok részben ellentmondanak egymásnak. A beadványt tevőtől származó adatok szerint két alkalommal is megkereste a Szolnok Városi Rendőrkapitányságot, ezekről a megkeresésekről, illetve elintézésükről az országos főkapitány nem tesz említést, ezzel szemben azt állítja, hogy nem az apa kezdeményezte gyermeke felkutatását, hanem az iskola igazgatója. Az INTERPOL kilátásba helyezett megkereséséről az országos főkapitány szintén nem tesz említést, a megkeresés megtörténtéről és eredményéről pedig egyáltalán nincs adat. Az ellentmondások arra utalnak, hogy a beadványt tevő gyermekének felkutatása érdekében a Szolnok Városi Rendőrkapitányság, illetve a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság nem járt el a kellő gondossággal.
	Az Alkotmány 15. §-a értelmében "15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét." A család intézményének védelme a vizsgált ügy vonatkozásában a család tagjai kapcsolattartásának biztosítását, illetve a jogellenesen megakadályozott kapcsolattartás helyreállításának elősegítését jelenti. Az Alkotmány 67. § (2) bekezdése szerint "A szülőket megilleti az a jog, hogy a gyermeküknek adandó nevelést megválasszák." Figyelemmel arra, hogy a beadványt tevőnek bírósági határozat kifejezett rendelkezése alapján joga volt lányával találkozni, illetve a nevelésére irányuló döntésekben részt venni, a gyermek ismeretlen helyre távozása pedig ezt akadályozta, az eltűnést kiváltó cselekmények jogellenessége nem vitatható. Az eredményes államigazgatási eljárás az apa megsértett jogainak gyakorlását tette volna újra lehetővé. Az államigazgatási eljárás, illetve a későbbi vizsgálatok során feltártak szerint továbbá a külföldre távozást az anya férjének félelme tette szükségessé, a gyermek hollétéről pedig hosszabb időn át nem merült fel adat. Nem zárható ki ezért a gyermeket a későbbiekben ért jogsértő cselekmény sem, ami szintén alátámasztja az eljárás eredményébe való belenyugvás gondatlanságát.
	A beadványt tevő gyermekének felkutatása során a rendőrség az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet alapján járt el. A rendelet szabályai szerint:
"3. § E rendelet alkalmazásában eltűntnek kell tekinteni az ismeretlen helyen tartózkodó személyt, ha
b) az eltűnés körülményei, illetve a rendelkezésre álló adatok azt valószínűsítik, hogy az eltűnés jogsértő cselekmény elkövetésével lehet összefüggésben;
c) az eltűnés ténye az eltűnt személy állapotával kapcsolatos valamilyen okkal (pl.: képtelen önmagáról gondoskodni, gyermekkor, időskor, cselekvőképességet kizáró vagy korlátozó betegség stb.) magyarázható; (...)
8. § A Rendőrség az eltűnt személy felkutatása érdekében jogosult az eltűnt személy
c) körözését [Rtv. 36. § (1) bek.] elrendelni, és a feltételek megléte esetén az Interpol Magyar Nemzeti Iroda útján a nemzetközi körözését kezdeményezni;(...)
13. § Ha az eltűnt személy felkutatása a megtett intézkedések ellenére sem járt eredménnyel, a Ptk. 23. §-ában megállapított határidő (öt év) elteltével határozattal az eljárást le kell zárni, mely határozatban fel kell tüntetni az eljárás szerint megállapított eltűnés napját, és az indoklásban fel kell sorolni a felkutatás érdekében megtett intézkedéseket."
A jogszabály rendelkezéseire tekintettel megállapítható, hogy az államigazgatási eljárás - nem tekintve az eltűnt személy megtalálását - csak akkor szüntethető meg, ha a felkutatás a megtett intézkedések ellenére nem járt sikerrel. A szóban forgó esetben a határozat indokolása nem a megtett intézkedések sikertelenségére, hanem a bűncselekmény gyanújára utaló adat vagy körülmény hiányára hivatkozik, és az alkalmazott jogszabályt sem tünteti fel, vagyis nem tesz eleget az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 43. § (1) bekezdésében írtaknak. Ennek értelmében ugyanis a határozat indokolásának tartalmaznia kell - többek között - azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta. A hiányos indokolás, valamint az eljárás megszüntetésének rendeleten kívüli okra alapozása sértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét is.
	A leírtakra tekintettel megállapítottam, hogy a beadványt tevő gyermekének felkutatása során a rendőrség nem élt a rendelkezésére álló összes eszközzel, az államigazgatási eljárás során nem vette figyelembe a jogszabály előírásait, és a későbbiekben sem gondoskodott azoknak az eszközöknek az alkalmazásáról, melyek alkalmasak lehettek volna a gyermek felkutatására. A mulasztások visszásságot okoztak a beadványt tevő és gyermeke kapcsolattartását az Alkotmány alapján megillető védelemmel, az apának a gyermek nevelése megválasztásához való jogával, illetve a jogbiztonság követelményével összefüggésben.

Ajánlás
	A vizsgálatom során feltárt visszásság orvoslása érdekében - élve az Obtv. 20. § (1) bekezdésében biztosított jogommal - ajánlom, hogy az országos rendőrfőkapitány haladéktalanul gondoskodjon az INTERPOL Magyar Nemzeti Irodájának megkereséséről, illetve tegye meg azokat az intézkedéseket, melyektől a gyermek felkutatása során eredmény várható.
Kérem a főkapitányt, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról és intézkedéseiről a 20. § (1) bekezdésében biztosított harminc napos határidőn belül értesíteni szíveskedjék.

Budapest, 1998. december

Dr. Polt Péter