OBH 4606/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos sérelmezte a Győri Katonai Ügyészségen vele szemben indult büntetőeljárás elhúzódását. 
	A beadvány tartalmazta azt is, hogy a büntetőeljárás során előterjesztett beadványaira, indítványaira nem kapott a panaszos választ.
	A panasz alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során áttanulmányoztam a panaszt és mellékleteit, valamint beszereztem a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság Katonai Tanácsának KB. II. 103/1999. számú végzését.

Érintett alkotmányos jogok
	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).

A vizsgálat megállapításai
	Megállapítottam, hogy a panaszossal szemben - aki 1985. augusztus 20-tól 1998. július 1-jén történt leszereléséig különböző állományhelyeken és beosztásokban teljesített hivatásos katonai szolgálatot - a Győri Katonai Ügyészség B. IV. 578/1997. szám alatt büntetőeljárást folytatott. A gyanúsítás alapját a panaszosnak 1997. október 14-én tanúsított azon magatartása képezte, mely szerint elöljáró parancsnokának utasítása, illetve útbaigazítása ellenére a meghatározott szakorvosi vizsgálaton nem jelent meg. Nem jelent meg a panaszos az 1997. december 18-ára kitűzött orvosszakértői vizsgálaton sem pedig parancsnoka erre is adott utasítást. Mindkét cselekménye alkalmas volt a parancs iránti engedetlenség vétsége alapos gyanújának megállapítására. Végül az eljárás tárgyát képezte a panaszos 1998. január 14-én szakértői vizsgálatra való előállítását végző rendészjárőrökkel szembeni ellenszegülése, ami miatt fennállt a szolgálati közeg elleni erőszak bűntettének alapos gyanúja.
	Az iratokból megállapítottam azt is, hogy a Győri Katonai Ügyészség - az 1997. november 14-én elrendelt nyomozás befejezését követően - 1999. március 30-án vádiratot nyújtott be a Győr-Moson-Sopron Megyei Bírósághoz. A nyomozás elrendelésétől a vádirat benyújtásáig tehát valóban mintegy másfél év eltelt. A panaszhoz csatolt mellékletekből - különösen a Katonai Főügyészség Bf. IX. 46/1998. számú, 1998. július 2-án kelt határozatából - azonban kitűnt, hogy " ... az eljárás elhúzódása kizárólag a gyanúsítottnak róható fel .. ", vagyis a panaszos nyomozás során tanúsított magatartása (pl. sorozatos panaszai, melyeknek elbírálása idő igényes volt, szakértői vizsgálaton való megjelenés többszöri elmulasztása, illetve a vizsgálat tűrésének és abban való közreműködésének a megtagadása) hozzájárult ahhoz, hogy a nyomozó hatóság nem tudta érvényesíteni a nyomozás időszerűségét biztosító, jogszabályban rögzített eljárási szabályokat. Erre figyelemmel a panasz ide vonatkozó részében alkotmányos emberi jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg.
	A szóban forgó katonai főügyészségi határozat tartalmazta továbbá, hogy az eljárás során a panaszos a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvényben (Be.) a  gyanúsított számára biztosított jogorvoslati lehetőségeken túl is kihasználta panaszjogát. A panaszos ugyanis egyes eljárási cselekmények miatt és - bár ilyenre a Be. szerint nincs mód - a nyomozás egészével szemben is élt panasszal.
	A beadvány mellékletei szerint a panaszos a következő panaszokat terjesztette elő és arra a következő válaszokat kapta:
	- 1997. december 31-én kelt szolgálati panaszában sérelmezte hivatásos szolgálati viszonyának megszüntetését és tartalékos állományba helyezését. A Magyar Honvédség Parancsnoka a panaszt kivizsgáltatta és azt az 1998. január 30-án kelt levelében elutasította.
	- 1997. decemberében (pontos keltezést a beadvány nem tartalmazott) megkereste a honvédelmi minisztert, akitől kérte a szolgálati viszonyát érintő parancsnoki intézkedések és a büntetőügyben vele szemben alkalmazott kényszerintézkedés törvényességének felülvizsgálatát. A beadványra - a miniszter nevében - 1998. február 16-án kelt levelében a politikai államtitkár válaszolt, aki arról tájékoztatta a panaszost, hogy a kifogásolt parancsnoki intézkedések nem voltak törvénytelenek, büntetőügyben pedig a minisztériumnak nincs hatásköre eljárni. A beadvány ez utóbbi részét azonban a katonai főügyészség kivizsgálta. A panaszos szakértői vizsgálatra való előállítását a főügyészség törvényesnek és megalapozottnak minősítette. Ezen kívül megállapította a katonai főügyészség, hogy a panaszossal szemben eljáró katonai ügyész nem lépte túl hatáskörét akkor, amikor átiratban felvilágosította a panaszost büntető-eljárási jogairól és kötelezettségeiről.
	- Miniszterelnökhöz írt levelére a panaszos 1998. március 6-án kelt levélben kapott választ. A kormány-főtanácsadó által írt tájékoztató levél tartalmazta, hogy a miniszterelnöknek nincs jogi lehetősége arra, hogy folyamatban lévő bírósági, vagy más szervek előtt folyó ügyekről informálódjon, illetve az azok hatáskörébe tartozó döntéseket felülvizsgálja. 
	- 1998. április 9-én kelt kizárási indítványában a panaszos kérte a katonai főügyészt, hogy állapítsa meg a panaszossal szemben addig eljárt nyomozó hatóságok elfogultságát és zárja ki azokat az eljárás további részéből. A katonai főügyész 1998. április 23-án kelt határozatában az indítványt elutasította. Az ügyben korábban eljárt Jogi és Igazgatási Irodától ugyanis a nyomozást átvette a Győri Katonai Ügyészség, vagyis az irodával szemben az indítvány okafogyottá vált, továbbá az indítványban foglaltak csak feltételezések voltak, azok valódiságát az iratok tartalma nem támasztotta alá.
	- 1998. április 26-án ismét a katonai főügyészséget kereste meg a panaszos. Ekkor azt kifogásolta, hogy a vele szemben folytatott büntetőeljárásban a katonai ügyészség a tényállást nem állapította meg kellő mértékben. Ezen beadványra 1998. május 4-i levélben válaszolt a címzett. A tájékoztató levél szerint megalapozatlan volt a panaszos szóban forgó állítása, mivel a nyomozás akkor még folyamatban volt, vagyis a tényállást akkor még meg sem állapították.  
	- A Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara elnökét is megkereste a panaszos. Beadványában a vele szemben folyamatban volt büntetőeljárásban kirendelt védőként eljáró ügyvéd tevékenységét sérelmezte. A kamara elnöke előzetes eljárásban kivizsgáltatta a panaszt. 1998. június 18-án kelt határozatában az előzetes eljárást megszüntette, egyben megállapította, hogy a kirendelt védő maradéktalanul eleget tett védői kötelezettségeinek, fellebbezéssel élt védence érdekében és az eredményre is vezetett. 

	- 1998. június 23-i keltezéssel két levelet is írt a panaszos a katonai főügyésznek. Az egyikben kizárási indítványt terjesztett elő az ügyében eljáró katonai ügyész ellen, a másikban kérte a nyomozás bűncselekmény hiányában való megszüntetését. A katonai főügyészség az 1998. július 2-án hozott határozatában az indítványt mint alaptalant elutasította. A határozat indokolásában a főügyészség egyrészt rámutatott, hogy az ügyben nyomozást folytató ügyész a törvényes rendelkezéseket betartotta, elfogultságra, részrehajlásra utaló adat vagy körülmény nem merült fel. Másrészt kifejtette, hogy a panaszossal szemben a bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja változatlanul fennáll és a Be. szabályai alapján nincs lehetőség arra, hogy a Győri Katonai Ügyészséget utasítsa az eljárás bűncselekmény hiányában való megszüntetésére.
	- 1998. július 16-án a főügyészségre érkezett beadványában a panaszos a katonai főügyészt újból arra kérte, hogy utasítsa a Győri Katonai Ügyészséget a nyomozás megszüntetésére, illetve korábban hozott határozatait a főügyészség változtassa meg.
	1998. július 17-én kelt átiratában a katonai főügyészség arról tájékoztatta a panaszost, hogy ismételt beadványa és annak mellékletei semmilyen új adatot, tényt, illetve bizonyítékot nem tartalmaztak. Ezért a kérelmet nem teljesítette.
	Előzőekből megállapítottam, hogy a panaszos beadványait az arra illetékes szervek minden esetben elbírálták, és döntésük, álláspontjuk eredményéről minden esetben értesítették. Mindezt az bizonyítja, hogy az áttanulmányozott iratokat - indítványait, kérelmeit és az azokra adott válaszokat - a panaszos mellékelte beadványához, tehát azok tartalma előtte ismertek. A panasz szóban forgó részében sem okoztak tehát alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot az ügyben eljáró hatóságok.
	Végül megállapítottam, hogy a panaszos ellen 1999. március 30-án emelt vádirat alapján indult bírósági eljárásban a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság Katonai Tanácsa KB. II. 103/1999. számú, 1999. április 28-án kelt végzésében a panaszossal szemben indult büntetőeljárást - tekintettel arra, hogy cselekménye az elbírálás időpontjában oly csekély fokban volt veszélyes a társadalomra, hogy a bíróság vele szemben a legenyhébb büntetés kiszabását is szükségtelennek tartotta - megszüntette, egyben megrovásban részesítette és felhívta, hogy a jövőben tartózkodjon bűncselekmény elkövetésétől. A bírósági végzés 2000. január 27-én emelkedett jogerőre. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 29. § (1) bekezdés f) pontja szerint nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe a bíróságok tevékenységének kivizsgálása, illetve ilyen vizsgálat kezdeményezése, vagyis a panasz további vizsgálatára nincs hatásköröm.
	A panaszos teljes körű tájékoztatása érdekében szükségesnek tartom megjegyezni, hogy az országgyűlési biztos nem büntetőügyben eljáró hatóság, nincs lehetősége arra, hogy meghatározza, illetve felülbírálja, hogy a nyomozó hatóság milyen bizonyítási eszköz igénybevételével - konkrét esetben szakértői vizsgálat elrendelésével, vagy annak mellőzésével - állapítsa meg a tényállást, illetve hogyan szerezzen érvényt a Be 5. § (1) bekezdése szerinti azon büntető-eljárásbeli alapelvnek, ami így szól: "A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették." Ezt annak érzékeltetése céljából tartottam fontosnak kiemelni, hogy a panasz kivizsgálásának eredményét nem befolyásolta az a körülmény, hogy hivatalunkban 1998. augusztus 6-án iktatott panasz kivizsgálása most történt meg. 

	Összességében az ügyben eljáró hatóságok mulasztást nem követtek el, a panaszos kérelmei, indítványai alapján megtették a szükséges intézkedéseket, illetve álláspontjukról tájékoztatták őt. Tekintettel arra, hogy az ügyben az Obtv-ben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését lehetővé tevő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg, a vizsgálatot ajánlás nélkül fejezem be.

Budapest, 2000. június 6.

Gönczöl Katalin