OBH 4584/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos sérelmezte fia 1994. július 18-án bekövetkezett halálos közúti balesete miatt a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányságon 200/1995. bü. szám alatt folyamatban volt nyomozás megszüntetését. Különösen kifogásolta, hogy az ügyben a Somogy Megyei Főügyészségen ismert személy ellen halált okozó ittas járművezetés, cserbenhagyás, hamis tanúzás, hatóság félrevezetése bűncselekmények miatt tett feljelentését a Legfőbb Ügyészség Közlekedési Osztálya a korábban folyamatban volt büntetőügyben benyújtott panaszként bírálta el. 
	A panasz tartalmazta azt is, hogy 1995. november 8-án a belügyminiszternek írt beadványára - melyet áttettek az Országos Rendőr-főkapitányságra, onnan pedig továbbítottak a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányságra - nem kapott választ, annak sorsáról nincs tudomása.
	Az ügyben a "hatóságok hallgatása" miatt felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz, a kérelem vagy panasz előterjesztéshez és a jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során vizsgálatra kértem fel a legfőbb ügyészt és a belügyminisztert.

Érintett alkotmányos jogok
	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).
	Kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog (Alk. 64. §).
	A jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § /5/ bek.).

A vizsgálat megállapításai
1.	A legfőbb ügyész helyettese - megkeresésemre - arról tájékoztatott, hogy a Legfőbb Ügyészség Közlekedési Osztálya 1995. június 8-tól folyamatosan, évente több alkalommal is foglalkozott a panaszos mint sértetti hozzátartozó beadványaival, illetve az általa megkeresett hatóságoktól érkezett megkeresésekkel. A panaszok, felülvizsgálati kérelmek alapja a panaszos fiának halálos közúti balesete volt. 
	A panaszos fia 1994. július 18-án 22.30 óra körül Honda Pax Típusú segédmotoros-kerékpárjával világítás nélkül közlekedett. Szakadó eső volt, a közvilágítás megfelelő látási viszonyokat biztosított. A lakóhelye felé haladó sértett az út szélén parkoló, kivilágítatlan, de a környezeti fényekben jól látható, műszaki hibás gépkocsi bal oldali hátsó sarkának ütközött. Az ütközést követően a panaszos fia az úttest bal oldalára zuhant és a szemből közlekedő, 50-60 km/óra sebességgel haladó személygépkocsi bal oldali első sarkához vágódott. A baleset következtében a panaszos fia súlyos sérüléseket szenvedett és rövid időn belül a helyszínen meghalt.
	A helyettes legfőbb ügyész tájékoztatása szerint a halálos baleset ügyében először a Siófoki Rendőrkapitányság járt el. A kapitányság a nyomozást az 1771/1994. számú, 1994. október 10-én kelt határozatával - bűncselekmény hiányában - megszüntette. A határozat ellen a balesetben meghalt motorkerékpáros édesapja (panaszos) panasszal élt, melynek a Somogy Megyei Főügyészség az NF. 2836/1994. számú, 1994. november 24-én kelt határozatában helyt adott, elrendelte az eljárás folytatását. Annak foganatosításával a főügyészség a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság Közlekedésrendészeti Osztályát bízta meg.

	A nyomozás során - a legfőbb ügyész helyettesének megítélése szerint - a nyomozó hatóság a baleset lényeges körülményeit alaposan felderítette, majd a feltárt bizonyítékok mérlegelése után, 1995. április 24-én kelt 200/1994. bü. számú határozatában ismét bűncselekmény hiányában megszüntette a nyomozást. A panaszos ezen döntés ellen is élt jogorvoslati lehetőségével. Panaszát a Somogy Megyei Főügyészség - a Közl. 2836/1994. számú, 1995. július 4-én hozott határozata szerint - nem találta megalapozottnak. Ezt követően az elhalt édesapja számos panaszt nyújtott be a legfőbb ügyészhez és helyetteséhez, továbbá az Országgyűlés Emberi Jogi, Kisebbségi és Vallásügyi Bizottságához és országgyűlési képviselőhöz. A Legfőbb Ügyészség vezetői minden esetben részletes választ adtak a panaszos beadványaira. Végül 1998. augusztus 18-án kelt, ugyancsak részletes tájékoztatást tartalmazó levélben közölték a panaszossal, hogy minden további panaszát (kérelmét) válasz nélkül irattárba helyezik, ha új tényre vagy új bizonyítékra nem hivatkozik.
	A legfőbb ügyész helyettese tájékoztatott arról is, hogy fia halálos közúti balesete ügyében a panaszos 1996. augusztus 5-én valóban tett büntető feljelentést a Somogy Megyei Főügyészségen általa megnevezett személy ellen halált okozó ittas járművezetés bűntette, cserbenhagyás vétsége és más bűncselekmények miatt. A főügyészség a feljelentést újabb panasznak minősítette. A minősítést a helyettes legfőbb ügyész helyesnek tartotta. Arra hivatkozott, hogy a feljelentés tárgyát képező - a panaszos fiának halálát eredményező - közúti baleset ügyében akkor már a megismételt nyomozás is befejeződött továbbá, hogy a panaszos az ügyben eljáró hatóságok (rendőrség, ügyészség) tevékenységét is kifogásolta. 
	Tartalmazta a helyettes legfőbb ügyészi tájékoztató azt is, hogy a panaszosnak a belügyminiszterhez írt, 1995. november 8-án kelt beadványát az Országos Rendőr-főkapitányság áttette a Legfőbb Ügyészséghez. Abban azonban új adat vagy tény nem volt. Erről a Legfőbb Ügyészség értesítette a panaszost. A nyomozás megszüntetését a panaszos továbbra sem fogadta el, újabb panaszokat terjesztett elő. Ezért a Legfőbb Ügyészségen személyesen meghallgatták, majd elrendelték a nyomozás kiegészítését. A legfőbb ügyészi szerv a nyomozás kiegészítés lefolytatásával a Tolna Megyei Főügyészséget bízta meg azzal a céllal, hogy ily módon is biztosítsa a bizonyítékok elfogultságtól mentes értékelését. Ezen eljárás eredménye megerősítette a korábbi megállapításokat. Ezért a nyomozást megszüntető határozatot hatályában fenntartották.
	A legfőbb ügyész helyettese átiratában végül rámutatott arra, hogy az ügyben eljáró hatóságok a panaszos fia halálának felderítése, a körülmények bizonyítása érdekében minden lehetséges eszközt felhasználtak. Az eddigieken túl azonban már nem képesek többet tenni.

2.	A belügyminiszter - hasonlóan a legfőbb ügyész helyetteshez - tájékoztatott arról, hogy fia halálával összefüggésben a panaszos több szervet, hatóságot keresett meg az évek során. A válaszokat azonban - azok tárgy- és jogszerűsége ellenére - nem fogadta el, mert - érthetően -  nem tudott, illetve nem tud belenyugodni gyermeke elvesztésébe.
	A miniszteri tájékoztató szerint a panaszos fiának közúti közlekedési balesete ügyében a helyszíni szemlét az arra illetékes Siófoki Rendőrkapitányság folytatta le. Megállapították, hogy a panaszos fia az általa vezetett segédmotor-kerékpárral, sűrű esőben, lehajtott fejjel, kivilágítás nélkül közlekedett. Nem vette észre a menetiránya szerint jobb oldalon álló, műszaki hibás személygépkocsit és hátulról beleütközött. Az ütközés következtében járművéről a menetiránya szerinti baloldali forgalmi sávba átvágódott és ott a vele szemben közlekedő személygépkocsinak csapódott. Ez utóbbi jármű visszavágta őt a saját sávjába, az úttestre. A sorozatos csapódások következtében olyan sérüléseket szenvedett, hogy a baleset helyszínén életét vesztette. A panaszos fiával szemben közlekedő gépkocsi vezetője ellen a Siófoki Rendőrkapitányság indított nyomozást, amit végül a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság fejezett be. 

	A belügyminiszter tájékoztatója - a legfőbb ügyész helyettesével azonos módon -  tartalmazta továbbá a büntetőeljárás során hozott rendőrségi és ügyészségi döntéseket, az eljárás befejezésének módját, a panaszos beadványainak kivizsgálását, az azokra adott válaszok lényegét.
	A miniszter megállapította azt is, hogy a panaszos az 1995. május 8-án kelt levelében - amit június 6-án kiegészített - megkereste az Országos Rendőr-főkapitányság Közlekedésrendészeti Főosztályát. A főosztályvezető 1/157/1995. P. számú, 1995. június 14-én kelt és június 16-án továbbított válaszában arról értesítette a panaszost, hogy az országos főkapitányság nem rendelkezik hatáskörrel panasza elbírálására. A büntetőeljárásról szóló törvény alapján arra a Somogy Megyei Főügyészség közlekedési ügyésze jogosult, mely ügyészi szerv - az előzőekben már leírtak szerint - 1995. július 4-én hozott határozatában a panaszt elutasította és ezzel az eljárást jogerősen befejezte.
	A panaszos az országos rendőrfőkapitányt is megkereste az 1996. december 17-én és az 1998. augusztus 17-én kelt leveleiben. A főkapitány az első beadványra a 2/1997. P. számú, 1997. január 15-i keltezésű levélben válaszolt. Abban utalt arra, hogy "... a Legfőbb Ügyészség is, mint a nyomozások felett törvényességi felügyeletet gyakorló hatóság legmagasabb szerve, a nyomozási iratok alapján meghozott döntést megalapozottnak és törvényesnek találta, panaszait több ízben is elutasította. .... további jogorvoslatra nincs lehetőség." A második beadványra - a főkapitány megbízásából - az országos főkapitány közbiztonsági főigazgatója reagált az 1998. augusztus 30-án kelt, 261-5-17/1998. P. számú levelében. Ebben együttérzését fejezte ki a panaszos gyermekének halála miatt, egyben kifejtette, hogy a nyomozás ügyészségi kiegészítésének eredménye is megerősítette a Somogy Megyei Rendőr-főkapitányság 200/1994. bü. számon hozott nyomozást megszüntető határozatának megalapozottságát. A határozat jogerőssé vált és ő sem tud az ügyben mást válaszolni, mint a korábban már jogszerűen eljáró hatóságok vezetői.
	A belügyminiszter úgy foglalt állást, hogy a panaszos beadványait az általa megkeresett rendőri szervek megfelelően kivizsgálták, a vizsgálat során a panaszos észrevételeit messzemenően figyelembe vették, és - eleget téve jogszabályi kötelezettségeiknek - a baleset kivizsgálásának eredményéről őt mindvégig tájékoztatták. Megítélése szerint sem a nyomozás, sem a panaszos beadványainak kivizsgálása során jogsértés, mulasztás nem történt.

3.	A megkeresett szervek vezetőinek válaszait elfogadtam. A Somogy Megyei Rendőr-főkapitányságon 200/1995. bü. szám alatt folyamatban volt büntetőeljárásban részt vett rendőri szervek alkotmányos emberi joggal összefüggő visszásságot nem okoztak, eljárásaik a vonatkozó jogszabályoknak megfeleltek. A nyomozó hatóságok döntéseit, konkrétan a nyomozás megszüntetésének megalapozottságát nem vontam kétségbe, mivel a nyomozó hatóságok (rendőrség, ügyészség) a bizonyítási eszközök és a bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény.
	Szükségesnek tartom megvilágítani, hogy a bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a nyomozó hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Az országgyűlési biztos nem büntetőügyben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a nyomozó hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem történt.

	Tekintettel azonban a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) mert a panaszos feljelentésében szereplő bűncselekmények büntethetősége elévült. mert a panaszos feljelentésében szereplő bűncselekmények büntethetősége elévült. 126. § (1) bekezdésében foglaltakra - ami szerint: "A feljelentés beérkezésétől számított három napon belül a nyomozás megtagadásáról vagy elrendeléséről kell határozni. Ha a feljelentés alapján ebben nem lehet megnyugtatóan állást foglalni, tizenöt napon belül a feljelentés kiegészítésének van helye. ..." - továbbá a 127. § (1) bekezdés c) pontjára - mely így szól: "A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy ... a feljelentett cselekményt már jogerősen elbírálták." - megállapítottam a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmét amiatt, hogy a panaszos 1996. augusztus 5-én kelt feljelentése tárgyában a Somogy Megyei Főügyészség nem hozott nyomozást megtagadó határozatot. A határozat hozatal ugyanis nem lett volna mellőzhető arra hivatkozással, hogy a panaszos fiának halálát eredményező közúti baleset ügyében akkor már a megismételt nyomozás is befejeződött továbbá, hogy a panaszos az ügyben eljáró hatóságok tevékenységét is kifogásolta. A panasz mellékletét képező büntető feljelentésből egyébként kitűnik, hogy a feljelentés olyan cselekményekre is vonatkozott (hatóság félrevezetése, hamis tanúzás, hamis tanúzásra felhívás, cserbenhagyás), ami a lefolytatott nyomozásnak nem volt tárgya. A mulasztás miatt csorbult a panaszos jogorvoslathoz való joga is, hiszen határozat hiányában nem érvényesíthette jogorvoslati lehetőségét. 
	Megállapítottam továbbá, hogy a „hatóságok hallgatására” visszavezethető okból nem csorbult a panaszos panasz vagy kérelem előterjesztéshez való joga. Az általa megkeresett hatóságok vezetői minden esetben válaszoltak beadványaira, és a szükséges tájékoztatást is mindig megadták részére. Természetesen az általam megállapítottak nem érintik a panaszos azon lehetőségét, hogy jogosnak vélt vagyoni vagy nem vagyoni kárigényét - amit tudomásom szerint már meg is tett - bíróság előtt érvényesítse, amennyiben megítélése szerint az ügyben eljáró hatóságok mulasztásából eredően kárt szenvedett.
	Szükségesnek tartom megjegyezni, hogy a Somogy Megyei Főügyészség vezetőjénél a főügyészség által okozott alkotmányos visszásság saját hatáskörben való orvoslását, vagyis a panaszos által ismert elkövető ellen több bűncselekmény miatt tett büntető feljelentés tárgyában a Be-nek megfelelő eljárás lefolytatását, illetve határozathozatalt, nem kezdeményezem. A Btk. 33. § (1) bekezdés b) pontja ugyanis így szól: "A büntethetőség elévül ... b) ... a büntetési tétel felső határának megfelelő idő, de legalább három év elteltével." , vagyis - figyelemmel a panaszos által feljelentett bűncselekmények Btk. szerinti büntetési tételeire is - a panaszos feljelentésében szereplő bűncselekmények büntethetősége megszűnt.
	A megállapított alkotmányos visszásság miatt - az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva - ajánlom
	- a legfőbb ügyésznek gondoskodjon arról, hogy az ügyészi szervek a hozzájuk tett büntető feljelentések tárgyában a jövőben a Be. előírásainak megfelelően járjanak el, illetve annak megfelelően hozzák meg döntéseiket.
	Kérem legfőbb ügyész urat, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról, esetlegesen tett intézkedéseiről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott 30 napon belül szíveskedjen tájékoztatni.

Budapest, 2000. április 30.

Gönczöl Katalin