OBH 4580/1998.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása

A panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert Balatonföldvár háziorvosaként 1200 főnél több beteget kell ellátnia, és ebben az évben az ÁNTSZ-től nem kapta meg Balatonföldvár Város Önkormányzata az ún. degresszió alóli felmentést. Ez azzal jár, hogy az 1200 főt meghaladó beteglétszám után már csak a degressziós tényezővel korrigált, tehát alacsonyabb pontszám figyelembevételével kapja a díjazását a háziorvos, holott a konkrét esetben a város lakosságszáma (2400 főnél kevesebb) éppúgy nem teszi lehetővé a két háziorvosi szolgálat működését, mint egy községben.

Ez a helyzet a panaszos számára azt jelenti, hogy ugyanazt a munkát, amit egy község háziorvosa végez, illetve amit ő végzett eddig, a mentesítés megtagadása miatt lényegesen (évi mintegy 700 ezer Ft-tal) kevesebb díjazásért kell elvégeznie.

Kéri, ezt a hátrányos megkülönböztetést előidéző jogszabályt úgy változtassák meg, hogy a degresszió alóli mentesítés - az egyéb feltételeknek megfelelő - településre vonatkozzék. 
A panaszban foglaltak tisztázása érdekében vizsgálatot indítottam.

Megállapított tényállás

Balatonföldvár városnak 2308 állandó lakosa van, ebből 2027 a 14 éven felüli. 1997-ben a területi ellátásra kijelölt háziorvosi szolgálat a degressziós korrekció alkalmazás alól mentességet kapott. 1998. márciusától azonban ezt a mentességét megszüntették.

Az Országos Tisztifőorvosi Hivatal OTH/2530-2/1998. számú, 1998. július   15-én kiadott határozatával helybenhagyta az ÁNTSZ Somogy Megyei Intézetének azt a határozatát (677-7/1998.), amelyben a mentességről kiadott igazolását "nem mentesre" változtatta. Az OTH határozatának indokolása szerint a 103/1995. (VIII. 25.) Korm. rendelet 7. §-ának (3) bekezdéséből egyértelmű, hogy mentesség csak község részére adható, városnak nem. Az első fokon eljáró ÁNTSZ Somogy Megyei Intézete pedig nem vehette figyelembe a Népjóléti Minisztérium helyettes államtitkárának azt az állásfoglalását (50.007/1998.), amely szerint ez esetben a községen várost is kell érteni, ha az (kis)település. Ez az állásfoglalás ugyanis nem jogszabály.

E határozat kézhezvételét követően fordult panasszal hivatalunkhoz a háziorvos. A városi önkormányzat aljegyzőjétől kapott tájékoztatás szerint az Országos Tisztifőorvosi Hivatal határozatának bírósági felülvizsgálatát nem kérték. 

Az alkalmazott jogszabályok

103/1995. (VIII. 25.) Korm. rendelet az egészségügy társadalombiztosítási finanszírozásának egyes kérdéseiről

7. § (2) A díjfizetés alapjául szolgáló pontszámot az összesítőben szereplő létszám alapján meghatározott korcsoportonkénti pontszám összegének a degressziós tényezővel korrigált értéke, valamint a szakképzettségi szorzó szorzataként kell megállapítani. A degresszió számítási módját a 2. számú melléklet tartalmazza. A degresszió számításánál az adott háziorvoshoz bejelentkezett valamennyi biztosítottat figyelembe kell venni, függetlenül attól, hogy azok ellátására egy vagy több rendelőben, illetve azonos vagy eltérő rendelési időben kerül sor. A változásjelentésben a tárgyhó utolsó napjáig bejelentkezett, illetve kijelentkezett biztosítottak társadalombiztosítási azonosító jelét fel kell tüntetni.
(3) A degressziós korrekció alkalmazása alól mentesítést kap az a területi ellátási kötelezettséggel rendelkező háziorvosi szolgálat, amelynek a területi ellátásra kijelölt körzete egy vagy több önálló község és a községben más, azonos típusú háziorvosi szolgálat nem működik, és ha a háziorvosi szolgálathoz bejelentkezett biztosítottak száma nem haladja meg a körzet lakosságszámát. A degresszió alóli mentesség területi ellátásra kijelölt 2400 (gyermekkörzet esetén 1100) főig terjedő lakosságszámra szól.

A 7. § (3) bekezdésének szövege 1998. február 7-én lépett hatályba, a 13/1998. (I. 30.) Korm. rendelet szerinti módosítás.

Az érintett alkotmányos jogok

Az egyenlő munkáért mindenkinek bármilyen megkülönböztetés nélkül, egyenlő bérhez van joga. (Alkotmány 70/B. § (2) bek.)

Minden dolgozónak joga van olyan jövedelemhez, amely megfelel végzett munkája mennyiségének és minőségének. (Alkotmány 70/B. § (3) bek.)

A vizsgálat megállapításai

Az egészségügyi ellátás finanszírozásának szabályozásakor a háziorvosnak járó díjazást a szakszerű ellátásban részesíthető lakosságszámot figyelembe véve állapították meg. Az ennél magasabb szám esetén kerül sor a díjazás csökkentésével járó ún. degressziós korrekcióra. Ha azonban az orvosnak azért kell az optimálisnál több beteget ellátnia, mert a település alacsony lakosságszáma miatt - a jogszabályi előírásnak megfelelő - két körzet nem alakítható ki, akkor nem kell alkalmazni a degressziós korrekciót.

A kormányrendelet utolsó, 1998-as módosításakor a jogalkotó nem vette figyelembe, hogy kivételesen előfordulhat, a városi rangú település lakosságszáma sem éri el a 2400 főt. (Magyarországon 1995. január 1-jén a KSH adatai szerint 3 város lakossága volt kevesebb 2400 főnél.) 

Minthogy a háziorvosi szolgálatnak (a településnek) a korlátozó szabály alkalmazása alól történő mentesítése a szabályozás tárgya folytán a lakosságszámhoz kötődik, nem ésszerű, nem megengedhető megkülönböztetés a várost kizárni e körből, ha egyébként a többi feltételnek megfelel. E megkülönböztetés következménye, hogy ugyanazért a munkáért a városban működő háziorvos kevesebb díjazást kap, s ez az Alkotmány 70/B. §-ának (2) és (3) bekezdésében megfogalmazott joggal összefüggésben jelent alkotmányos visszásságot. 

A jogalkotási hibára utal, és az előbbi érvelést támasztja alá, hogy a 103/1995. (VIII. 25.) Korm. rendeletnek a 72/1997. (IV. 29.) Korm. rendelettel való módosításakor a 7. § (3) bekezdés első mondatában "önálló kistelepülés vagy településcsoport" szöveg volt. A második mondat (a lakosságszám) viszont a most hatályos szöveggel volt azonos. 

A Népjóléti Minisztérium kiadott jogértelmező állásfoglalása - a jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvénye értelmében - nem kötelező a jogalkalmazó hatóságra, ezért nem alkalmas a hiba korrigálására. A Minisztérium állásfoglalásában hivatkozott 1990. évi LXIV. törvény az önkormányzatok és a polgármesterek választásáról szól, és nincs olyan rendelkezése, amely a városra is alkalmazhatóvá tenné a kormányrendelet mentességre vonatkozó jelenlegi szabályát. (Ilyen rendelkezés az 1990. évi LXV. törvényben sincs.)

Ajánlás

Kezdeményezem az egészségügyi miniszternél, hogy soron kívül terjesszen elő javaslatot a 103/1995. (VIII. 25.) Korm. rendelet 7. §-a (3) bekezdésének olyan módosítására, amely a háziorvosi szolgálat díjazásában a városi rangú kistelepülések hátrányos megkülönböztetését megszünteti.

A gyors intézkedés azért fontos, mert a rendezés elhúzódása esetén az egészséghez való alkotmányos jog is sérülhet.

Kérem, hogy Miniszter úr kezdeményezésemmel kapcsolatos állásfoglalásáról - az 1993. évi LIX. törvény 21. § (2) bekezdése értelmében - 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni. 

Budapest, 1998. október 14.

Gönczöl Katalin